42 Th. Kjerulf. 



Mœgtigheden. Jämtlandsprofilet. 



De omtalte lerstene og lersandstene paa Skårfjeldene ved 

 Insjö synker ned mod vest, Suls skifere lægger sig over med en 

 mægtig lagrække, og ved Garnæs kommer man atter ud af 

 disse skifere, idet hin midlere afdeling atter lægger sig 

 under. Meilern Garnæs og Stensbro passerer man i en 

 strækning af omkring 6000' en tilsyneladende fortlobende 

 række af de grönne lag med faldvinkler af 45° mod s.s.o., 

 altså mægtighed 



4200'. 



Mœgtiglieden. Tydalen og Guldalens profil. 



Mægtigheden af Tydals glimmerlersten og skifer sees i 

 Gulas övre höitliggende dal mellem Alen og Riaslen. 



Lagene fra Kirkvold og Lauvöian i Tydalen stryger 

 nemlig sydover langs (gabbrokjæden) Hyllingens östside, og 

 böier ved Kjöli om mod vest. De blottes fra Kjöliskarvene 

 ned til Gulas dal i en svævende række fra 4112' til dalbun- 

 den under KjÖligrube 2550'. Yed kalkstenen er faldet 20°, 

 men svagere ved gruben, og længer ned overskrides gan- 

 ske flade lag. Man feiler ikke meget ved at tage vertikal- 

 målene uden videre, og afrunde differentsen (1560') til 



2000'. 

 Folgen er her: fm hornblendeskifer med tyndc 

 kvartslag indimellcm fra 4112' 500' 

 grå lerskifer med 6' marmor \ 

 fra 3600', nemlig 250' over [ Q , 



KjÖligrube, som ligger 3223'; 

 glimmerlersten ogglindsende skifer.J 



Mœgtiglieden. Yngre afdeling. Guldalens profil. 

 Gulas skifere danner en mægtig lagrække i sterke og 



