Om Trondhjeros stifts geologi 43 



i svage foldninger mellom saudslenrækkcn i vest og Mæls- 

 hogntt eruptiver i öst. Derhos kommer i midien Singsås- 

 graniten lil fortiden e« stor Mengde andre granilparlier, 

 som overskrides på enhver vandring v. — ö. , bredere 

 eller smallere, idet de bar længderelning n. — s. , eller 

 n.n.v. — s.s.o. 



I vest svarer grændsopunktet Stören i Guldalens pro- 

 fil til grændsepnnktet Garnæs i .Jämllandprofilet. I öst 

 svarer grændsepunktet Eidet i Guldalen lil grændsepunk- 

 tet ved Sul i Jämtlandsprofilet. 



Hr. Hanau bar opgået flere linier ret over fjeldmar- 

 kerne i retning vest— øst. Alle disse linier viser, om end 

 ofte lidet blottede, skål og saddel afvexlende. 

 Længst i nord fra Strandbygdfjeld 



til Skarven 3 skåler 2—3 sadler 



fra Selbu til Rödbammerknip 4 — 3 — 



fra Vasfjeld til Bringen 4—5 1 observeret 



fra Högskarven til Hyllingen 7 — 6 — 



alt nord for Gulaelv. 

 Videre længst syd for Blåiirdhöiderne 



til Harsjöfjeld kun östligt faldende lag, 

 men længst i Öst 2 skåler 1 saddel 



Saafremt kun den sidste linie var kjendt, skulde man mene 

 ber at bave en eneste lagrække af meget stor mægtigbed. 

 Men uanseet, at jernbanelinjen Singsås — Stören viser 

 skifrigbed i steile fald forskjellig fra den skarpt böigende 

 eller småt foldede lagning, udtaler de 4 nordligere linier 

 med bestemtbed, at lagböigen er gjenlagct mange gange i 

 foldninger, og at altså ilen sydligste linie sandsynligvis 

 er brudt eller gjentaget ved knak. 



Tages den bredeste af de opgaaede linier, Högskarven 

 til Hyllingen, hvor Svartfjeld, Granåsfjeld, Mortenfjeld liver 



