Om TroiulhjcMns stilts geologi. 45 



Don sydlige Unie viser andre lagstillinger. Ilrr hersker 

 et svagl östligt fahl, oftest L5f (Hanau), med mellomst y kko, 

 hvori lagene hviler horizontal! lige fra Store llisö over 

 Store Ensiï til Forelhognas vestlige steile eller brudte side. 

 Forclhogna hæver sia 4243' o. li., over Forelso 3100', med 

 omkring 30° fald i östlig retning, altså mægtigbed synlig 

 930'. Hertil nia lægges ikke ubetydelig* for brodden af 

 fjoldet — afrundet tal 



1100' — 2000'. 



Forelhognas sorte lerskifcr med mörke kvartslag o.s.v 

 fortsætte! nordover i fjeldene Storsælen og Gröthougen, 

 derpå Nekåsskarven og Hundåsskarven, derpå, opblandet 

 med mörk glimmerholdig sandsten i Uömundfjeld, Korsfond- 

 fjeld, Hofjeld. Det er samme identiske lagrække, som 

 svinger i en bue på fjernere afstand omkring Öiungens 

 gabbrofelt. Forelhognas mægtighed tor gjælde for hele 

 denne fjcldrække. 



Tilsyneladende over Forelhognas sydostligt heldende 

 lag kommer på en ikke ubetydelig strækning (detaljkart ikke 

 forbanden) med vinkler af 35°, 45°, 40°, 50° og östligt fald 

 (hvor man vistnok med de store nysnævnte exempler for 

 oie kan være i uvished om skifrighed eller lagning) mörk 

 glimmersandstcn med enkelte mellemlag af grå glindsende 

 lerskifer og sort lerskifer i Buhogna. I Fjeldröens "slögd" 

 (eller fyldte dalstrækning) og for sydenden af Dalbusöcn 

 böier disse lagrækker om i skålform, og længer öst kommer 

 Forelhognas lagrække igjen i stærk presset stilling henover 



c 



hele Aslifjeld. 



Buhognas överst liggende glimmersandslen fortsætler i 

 en [nærmere Öiungens gabbrofelt liggende krands af 

 fjelde: Mianfjeld, Röhovde, Stor Groen. Men det er ikke 

 andre lag end Granåsfjeldets skjönne skål, som för er nævnt. 



