46 Th. Kjerulf. 



Her er således overhovedet (alt ifölge hr. Hauans 

 gjennemsnitsvandringer fra Kirkvold af, i Singsås, til Ôi- 

 ungen, hvor rækken er gjennembrudt af gabbrofeltet 

 hele Gulaformationens mægtighed; thi fra Kirkvold til Stören 

 er intet andet end de samme lagrækker i beininger og 

 knæk. 



Da imidlertid Kværnlifjeldets lagrække strækker sig öst- 

 over og svinger lige op i Hofjeld, som selv intet andet er 

 end Forelhognas lag, så bliver det sandsynligt, at Forel- 

 hogna selv virkelig er et knæk, eller et (ligesom hele om- 

 givelsen afÖiungens gabbrofelt) hævet stykke, båret af den 

 underliggende granit. 



Til Kværnlifjeldets lagrække skal altså for det förste 

 ikke föies Forelhognas, som er de samme lag. 



For det andet kan heller ikke Buhognas lagböige uden 

 videre adderes til de övrige Guldalens skifere, formedelst det 

 knæk, som synligt er tilstede i hele denne strækning. Bu- 

 hognas lag er ikke andre end det i skållorm opragende 

 Granåsfjelds, som för er omtalt. 



Resultatet af disse vistnok ufuldkomne bestemmelser for 

 den samlede mægtighed bliver, at man lör sætle ma^gligheden 

 af Gulaskiferne mellem disse grændser mindst mangesteds 

 omkring 2300', og mindst 3150' andresteds. Såfremt vir- 

 kelig Buhognas lagrække skal lægges på Forelhognas, turde 

 mægtighcden anslåes til under eller 



omkring 4000'. 



Skifrighed forskjellig fra lagning. 



I Guldalens profil åndes lange fetræknincer, hver man 

 uaflftdeltøl Kan vildledes af skifrigheden, som ikke falder 

 siuniniM] med lagningen. Det samme er lilfældet i Meråker- 

 snævringeri, begge steder i Gulaskifernes felt. Mon også 



