Om Trondhjems slifts géologie. 47 



i - lersandstenen og i grönne skifere, vides lignende stræk- 

 ninger. Exemplerne er for mange til al nævnes særskilt 



Forholdet fahler ganske i det sl ore. 



Fra det sydlige Norge haves et stort og lærerigt 

 exempel i Holmens skiferbrud, og chausseen sammesteds, 

 Gudbrandsdalen. Del er rauligt, at man må först have 

 seet et så tydeligl exempel, för man vover at give sig 

 til at sc, at hele rækker af tilsyneladende steile lag 

 ingen lag er, men lutter skivning. 



Skivningcns fuldstændige uafhængighed af lagningen er 

 et forhold, som har den störste betydning ved alle spörgs» 

 mål om leier, lag og lagrækkcr, deres fald og mæglighcd. 

 Det er ikke ganske let og ligetil at opspore og afslöre 

 dette store forhold overall, hvor det finder sted. For ganske 

 uerfarne öinc er maske store friske snit, sprængninger i 

 lange linier nödvendigt. Og forholdet er også i den grad gjen- 

 nemgribende, at man fast ikke tör nævne det, uden at 

 have sådanne klare exempler. Gudbrandsdalen giver maske 

 den bekvemmeste leilighcd til at sætte sig ind i forholdet — 

 ved Holmen. 



Det finder sted i Merakersnævringen. Ikke alene den 

 finere lerskifer og glindsende skifer, men også den grove 

 glimm erskifer i den krystallinske zone viser det for en iagt- 

 tager, der vil ofre en dag på at vandre hele slrækningcn 

 over. Her er ikke mange sprængninger. Men fra spræng- 

 ninoernc er veistenenc förte ud og - anbrakte lanofs chausseen. 

 Selve veistenenc er kolossale håndstykker, som viser for- 

 holdet. 



Af de tre retninger, som give såmange vakre veistene 

 kani, viser (icn ene krusningen eller foldningen af lagene, 

 snart småt bölget, snart skarp vinkl et i zikzak. Den anden 

 retning er skifrighedens eller skivningcns. Den tredie er 



