Om Trondhjcms stifts geologi. 71 



Grönstene, gabbro, saussuritgabbro kan følges fra Hum - 

 melfjeld i syd og fra Meldalens felt i s. v. til Tromsfjeld i 

 nord, i tog over en længdestrækning af mere end 2 grader, 

 | mil, i mil, 1 mil brede, optårnet i Hummelfjeld længst 

 syd 1800 fod libit over grundlaget og dannende med Hyllin- 

 gen (38800, Mælshogna (3270'),Fongen (45800, og i Heim- 

 dalshougen længst nord (3000') de höieste toppe i omegnen. 

 Mellem disse grönstene og gabbromasser gjenkjendes den 

 fra det sydlige Norge velkjendte ertsbringer, sausuritgabbro 

 (först påvist i Bergens stift af Hiordahl og Irgens. Zirkel fore- 

 trækker på grund af bergartens udseende at kalde densaussurit- 

 grönsten) i tog og i felt, ligefra Vasfjeldet ved Trondhjem, 

 Strandbygdfjeld ved Sælbuson og Forbordfjeld samt Ytterön 

 til Heimdalshougene. 



Serpentin findes i de störste sammenhængende felt i 

 Norge her længst syd ved Röros, længst nord i Lekö. 

 Spor af olivinsten, som længer syd i Romsdalen og længer 

 nord i Nordland optræder mægtigere, sees navnlig langs 

 kysten. Oligoklasgraniten eller den hvide granit gjen- 

 nemvandres i felter på Dovres nordlige affald, over Gulda- 

 len, i tog gjennem alle de vest — öst indgående dalsnit, 

 og slipper ikke för i Namdalen ved Trondenæs. 



Protogingranit kjendes i langstrakt tog fra Grimsdalen 

 og Foldalen, her tillige med granulit, i felt ved Trondhjem, 

 i langstrakte tog ved Malsådalen, og vældig porfyrgranit har 

 en vid udbredelse længst nord fra 64° til stiftets nord- 

 grændse ved 65°. 



Hele brede zoner af forvandlede lagstrækninger ledsager 

 nogle af de sværeste af eruptivmasserne. Disse zoner var 

 så påfaldende, at undersogelsen, som kun skridtvis nåede 

 frem i alt dette forud ubekjendte, hver ;gang måtte be- 

 gynde med at udsondre dem særskilt. Så mægtige og ud- 



