72 Th. Kjerulf. 



bredte eruptiver altså har udövet langtrækkende virkning. 

 I den förste del af denne oversigt blev gjort et forsög 

 til at ordne ertsforekomsterne. Undersögelsen har kunnet 

 bringes videre frem i samme retning. 



Når man belragter den centrale del af kartet over 

 Trondhjemsfeltet, falder nogle större eruptivmasser i öinene 

 mellem mange mindre, som slutter sig til dem. De större er: 

 A Örklas granit, 



B Meldalens off Vasfjeldets samt Strandbygdfjelds gab- 

 bro og grönsten, 

 C Fongens, Mælshognas, Hyllingens, Öiungens gabbro, 

 D Igelfjelds grönsten, 

 E Singsås granit. 

 Til A slutter sig mange kjendte granitpartier på öst- 

 siden. Dette eruptivfeit styrer i sine grændser alle lågstil" 

 linger omkring. Paa östsiden ordne sig ertsårer til, nær 

 grændsen. Disse falder i forskjellige lagsystemer eller af- 

 delinger. 



De tre felt, som er nævnte under B og som er for- 

 bundne ved adskillige (flere end kartets målestok tillader 

 at vise) mellemliggende småfelt, styrer i sit buede lob alle 

 lagstillinger omkring, og ved hver af de tre felt ordner sig 

 ertsårer til. 



De allerfleste falder i samme store lagsystem, nemlig den 

 midlere afdeling, men i betydelig afstand indenfor lagrækkerne, 

 eller i forskjellige geologiske horizonter; Ulriksdals grübe 

 ligger dog i den ældre afdeling. Yderst mod n. o. slutter 

 sig endnu et lidet felt til, nemlig Klevfjeldets, og her lig- 

 ger Hoas og Hoset ertsårer. 



C. denne kjæde af eruptiver peger længer syd helt ned 

 til Hummelfjeld og længer nord til Fonfjeld. I sit noget 

 buede lob styrer eruplivkjæden alle lagstillinger omkring, 



