Om Trondhjems stifls geologi. 73 



og ertsårcr ordner sig- til. Del er Kjolens formur. Ertsårerne 

 falder i forskjellige afdelinger og indenfor hver af disse i 

 forskjellige horizontcr, sAledes gamle Sælbu grübe i Gula- 

 skiferen, medens Kjöli grübe i den midlere afdeliug, o. s. v. 



D. Delte felt styrer lagstillingerne omkring; i udkan • 

 terne kjendes ertsarer (hidtil ubetydelige). 



E. Dette felt styrer i sine grændser vest, syd og öst 

 lagstillingerne omkring. I nord har ikke grændsen nöie 

 kunnet fölges pa grund af fjeldvidderne og mangelfuldt si- 

 tuationskart. Ingen ertsåre af betydning vides her, men 

 spor vides af nogle med svovlmetaller indprægnerede strög. 



Hertil kommer nu de mange mindre felter. 



Erupliverne i Forbordfjeld, som så synlig udhæver sig 

 i landskabets kontur, seet fra Trondhjem, styrer således 

 med sin linie n. o. — o. n. o. de lagstillinger, som udpræger 

 Forbord- eller Skatvoldlandets nordside, og som stryger 

 næsten lodret mod Grönningvandets orienterende kalkdrag. 

 Hvor begge stillinger modes langs JVIovands sydside, videre 

 i Hogsæterfjeld syd for Movand og længer sydover, hersker 

 stærk sammenpresning og forvirrede strög. På sydsiden af 

 eruptivlinien (og öst for Forbord) er kjendt Buelands ertsåre. 



Eruptiven ved Malsådalen, vest for Sjækervand, styrer 

 i sit lob lagstillingerne omkring. På vestsiden ordner sig 

 ertsårer til o. s. v. 



Röros ertsfelts gruber er ikke ordnede om synligt i dagen 

 fremlrædende store eruptivmasser. Ytleröns gruber har 

 vislnok, således som af direktör Bachke först påvist, den 

 velkjendte ertsbringer saussuritgabbro lige i sin nærhed, men 

 det er et uanseligt felt yderst ved den atskårne rand ved 

 sön. Disse er maske ikke indlyscnde exempler for nær- 

 værende belragtning, som gjælder en åbenbar tilknytning. 



Men mærkes disse eruplivernes linier, som tillige er 



