74 Th. Kjerulf. 



de styrende linier for lagslillingerne omkring i deres nær- 

 hed, så udpeger de pletter og strækninger, hvor ertsårer 

 findes, og navnlig ligesom indstukne i lagrækkerne, medens 

 hine samme store (afdelingers) lagsystemers grændser i sit 

 övrige lob er andre end disse linier* 



Heraf fremgår en forbindelse mellem eruptiverne og 

 ertsårerne på disse steder. En iagttager stiller sig nødven- 

 digvis her först det spörgsmaal, om maske den forbindelse, 

 der ikke kan nægtes, kun skulde være tilsyneladende eller 

 indirekte, idet allerede för forhåndenværende „ertsleier" 

 (efter den ældre anskuelse) skulde blot være bragte til- 

 syne i de brudte lag omkring eruptiverne. I dette til- 

 fælde målte de samme ertsleier kjendes regelmæssigt mel- 

 lem lagene, hvor de samme afdelinger optræder. Dette fin- 

 der ikke sted. Undersögelsen viser altså, med större og 

 större sikkerhed, idet den rykker frem og når udover stræk- 

 ningerne, at forbindelsen ikke blot er en indirekte. 



Disse afdelinger har ikke alle vist sig at være fossil- 

 förende. Men ved fund af fossiler er den midlere afdeling 

 desuagtet bestemt, og den orienterer også lil en vis grad 

 den overliggende og den underliggende. Såfremt iagttageren 

 altså söger i de samme afdelinger ellers i Norge, da finder 

 han dem blottede for regelmæssige ertsleier. I Mjösens, 

 Randsfjords, Tyrifjords, Kristianiadalens etager af midlere 

 silurisk alder (etagerne 4, 5 og 6) findes ingen horizont med 

 ertsleier. Men her, i Trondhjemsfeltets elager 4 og 5, findes 

 disse, de gamle anskuelsers „ertsleier 4 , der, hvor etagerne 

 er pjennembrudte af eruptiverne. Dette synes at undervise 

 iagttageren særdeles tydeligt. Eruptiverne bryder gjennem 

 forskjellige afdelinger, lagrækker fra forskjellig tid, og erts- 

 forekomsterne, som har afstand i geologisk horizont af snart 

 hundreder snart tusinder fod, tilhöre altså ikke samme tid 



