76 Th. Kjerulf. 



i forskjellige horizonter som indstukne ertsårer, der gafler 

 sig og udgrenes fingerformigt. 



Meldalens gruber. 

 Bergmester Ström udhæver, at Lykkens ertsforekomst syntes 

 si!digere(nemlig end straterne),altså ikke enstidig med straterne. 

 Det kunde ikke undgå en iagttager som Ström, at forekomster 

 lig Meldalens ikke kan indlemmes som lag mellem lagene. 



De nu forhåndenværende detaljkarter fra opmålingskon- 

 toret viser disse grubers beliggenhed i forhold til hverandre, 

 hvilket man för ved mangelfuldt situationskart ikke ret kunde 

 se. (Beliggenheden er ikke ganske nöie angivet i Iste del). 



o 



De 3 mest bekjendte Lokken (eller Lykken), HöidalogAmoi 

 ligger ikke i ret linie. Man kan derimod forene Dragset, Lok- 

 ken og Höidal ved en linie strygende ö. s. ö. 



Dragset grubes 3 parallele ertsårer er indstukne i en 

 lagrække, der udbreder sig mod s. o. til Espås, folgende det 

 Meldalske grönsten- og gabbrofelts grændse. Nogle skjerp 

 på Svinas og Lilleås fölger samme grændse. 



De samme lagrækker slryger nord om grönstenfeltets 

 grændse, nemlig over Svorkmokammen og Kjesgårdene, nord 

 om Svorksöen, derfra i buet løb bag om Almåsen nemlig om 

 Kalbrændstad og Rigstad op til Malmsöen, öst om Börseskogn. 



Kalkstendrag på grændsen af den ældre afdeling og den 

 midlere kan hjælpe til at folge denne horizont. Fra Dragset 

 grübe (lersandsten uden kalksten) slryger denne lagrække 

 östover, som angivet. 



På denne linie måtte erlsleiet soges, om her var ikke 

 ertsårer, knyllede til eruptiverne, men kontinuerlige ertslag 

 mellem lagene, og fra lagenes egen tid. 



Ligeledes dukker de samme lag op og ned flere gange 

 i saddel og skål mellem Svorksön (på Holandet) og Ho- 

 vind station i Guldalen, således som alle snit over Hölandet viser. 



