80 Th. Kjerulf. 



tæt. Forholdet under röstning adskiller også disse to slags 

 svovlmalm. 



Den i förste del med det ældre navn omtalte felsit — eller 

 elvangang, som sætter gjennem 1 og 2, er en kvartsgång, 

 af grå eller rödlig kvarts med splintrigt brud, isprængt med 

 kalkspat og dolomit samt (også som nys iagttaget af Bachke) 

 forende svovlkis i pyritoëdre. 



Grubeåsens lag er nederst grön kloritskifer, derpå kvartsit, 

 derpå diverse skifere, derpå kvartsit. Storgruben ligger imel- 

 lem de to kvartsitlag. I det bængende af Le Breton atter 

 kvartsit med lag af hvid kalksten, som etsteds ved siden af 

 den mægtige ertsåre er sammenfoldet. I det hængende af 

 Folstad skjerper er hornblendeskifer med små granater. Det 

 er især ved de lyse kvartsitlag, som vexier med de grönlige 

 kloritskifcre, at man fölger lagene i deres strög langs efter ön. 



Linien målt tværs over lagenes strög i Ytteröns östlige 

 del er 7400 fod. Lagenes faldvinkel er i gjennemsnit 15° 

 nord. Mægtigheden altså af lagfölgen i denne del af ön 

 er 7,400 x 0,26 = 



1924'. 



Storgrubens kisåre er 7 favne mægtig = 42', 



Le Bretons — - 3 — — = 18'. 



Afstand mellem Storgrubens kisåres forgreninger og Le 

 Bretons varierer mellem 12 favne og 4 favne eller mellem 

 72' og 24'. 



Afstand mellem disse kisårers geologiske horizont og 

 Folsladgrubernes er 416'. Afstand mellem Folstad og Stan- 

 gerholtgrube er 130', 



Afstand fra gabbroen: 



Går man fra Storgruben ned til Ottefstènens vakre saus* 

 guritgabbro (påvist af hr. Bachke), da er afstanden 2000 alen. 

 Denne vei skjærer skral over ströget Öfterste nens gabbro 



