90 



udbredt i stor masse mellem Portfjeld og Fiskum i Grong. 

 Hr. Hauan, som har opgået dens grændser, skildrer den så- 

 ledes: Når kornene tydeligt sees, er det melkekvarts, ofte 

 to slags feldspat, klorit og talk, derhos gul titanit, også mag- 

 netjern i korn. Blandingen synker undertiden sammen i 

 finkornet struktur, den ligner da mange såkaldte euriter. 



Hauan har iagttaget, at den opsætter i gange gjennem 

 grönstenen, ligeledes, at protogingraniten ved Tunsjö-Rörvig 

 igger som et udtunget dække over den grönne lersten sam- 

 mesteds (midlere afdeling). 



Da denne granit således er yngre end grönstenen, er 

 den utvivlsomt også yngre end den röde granit i Vestranden 

 og Snåsenkjæden. 



Dens spredte gjennembrud ved Trondhjemsfjorden nær 

 den röde stribede granit har forårsaget vanskeligheder for 

 undersögelsen, da man ikke på ethvert sted fra först af kunde 

 være opmærksom på forskjellen. Protogingraniten optræder 

 nemlig selv særdeles ofte stribet, og medens det er let at 

 skjelne den fra grönsten, gabbro osv., var det mindre let 

 ligeoverfor den röde gneisgranit. 



Eruptiverne i Snåsen og Lierne. 



Et stort felt af protogingranit og porfyrgranit, indtræ- 

 dende fra rigsgrændsen, er udbredt mellem Snåsen vand i 

 vest og Nordli, Sörli i öst. 



Jævsjohatten 3037', Birkvashatten 4152', Julehatten i 

 syd, Urdalsfjeld 2560', Lurusneisene 3300', Guslifjeld 3000' 

 (porfyrgranit) midt i feltet, Nonsfjeld, Lövsjövola i nord er 

 höidepunkter i delte store felt. Det er opgået af Hr. Ilnuan. 



Den östlige rand at denne granilmasse löber fra Jute- 



