93 



hvor i\vn i Flottedalsfjeldcne fremstiller sig som hvid oligoklas- 

 granit, lig Guldalens. 



De öde fjeldmarker mellem Foldenfjord og Foldalen i 

 vest, Kamdalen i öst er gjennemvandret af Hauan, der over- 

 bovedel i Trondhjems stift har övertaget og udfört vandrin- 

 ger og observationsrækker som ingen anden iagltager hidtil 

 her i landet vedholdende på fjeldmarken. Hauan fandt her 

 overalt et stort granitfelt, tildels skjön porfyrgranit, unden- 

 tiden med hornblende, også titanit. 



I öst ved Björnhusdal moder sammenfoldede gneislag 

 nærmest porfyrgranitens hovedgrændse. 



1 fortsættelsen af Namdalens rende ligger store Maivand. 

 Vest for Maiklnmperne lindes her atter granitgrændsen. Por- 

 fyrgraniten sees også som gange i skiferne, og disse er 

 snoede. 



Overskrides feltet i retning öst vest fra Maivand til ha- 

 vet, da passeres Kalvfjeldets portyrgranil og i Abjörvandets 

 sider ligeledes granit. Med navnet Vesterfjeldene kaldes her 

 den nögne, höie, brede og vilde rand af fjeld fra vestligt 

 under Maiklumpen lige til Mosjö i Vefsen. Det er sandsyn- 

 ligt et stort granitfelt. Den störste höide i dette snit ligger 

 med 4000' nær Maiklumpen. 



Ved Nordlands grændse moder derhos yderst i Vestran- 

 den Leköns mægtige serpentin 1410' og amfibolit, ligeledes 

 under Heilhornet (2000') både syd og nord mægtige serpen- 

 tin- og amfibolilfjelde. Alt opgået af Hauan. 



Hovedretningerne er serpentin og amfibolit n. o.; röd 

 stribet granit n. o , og i Nordsundet og Sörvigsundet til 

 Namsos tværs mod denne retning eller n. v. ; porfyrgranitens 

 rand n. — n. n. o. osv. 



