112 J. Koren og D. C. Danielssen. 



Arter i Kapselen. Nogen Sikkerhed med Hensyn hertil har 

 det ikke været os muligt at komme til, selv med de stær- 

 keste Forstörreiser. Baade Leidig, Semper, Ehlers og Ke- 

 ferstein have paavist disse Nerver; og Leidig opstillede den 

 Mening, at Hudlegemerne vare Nerveendeapparater, hvortil 

 Ehlers og Keferstein sluttede sig, — idet de forlod deres 

 tidligere havte Anskuelse, nemlig den, at Hudlegemerne vare 

 Sceretionsorganer. Graber derimod benægter ganske Til- 

 stedeværelsen af Nerver. At han ingen saadanne har fun- 

 det paa de Phascolosomaarter, han har undersögt, er klart 

 nok ; men deraf at drage den Slutning, at ingen Nerver lin- 

 des, forekommer os at være temmelig voveligt, al den Stund 

 de af meget dygtige Forskere ere paaviste. Vi kunne godt 

 forståa, at Graber ikke har fundet de her omtalte Nerver 

 hos Phascolosomerne; thi de ere her saa ulige langt van- 

 skeligere at demonstrere, end hos Sipunklerne, især paa 

 hærdede Præparater, og dog tör det hænde, at Graber vir- 

 kelig har seet Nervestrengen, der gaar ind i Hudlegemet ; 

 men antaget den for at være en Prolongation af en Ring- 

 muskelstreng. Vi skulle kun her bemærke, at Nervestren- 

 gen efter Döden er i sit Udseende noget forskjellig fra hvad 

 den er i levende Liv, — den antager nemlig en kornet Struk- 

 tur, og Graber har jo kun hävt döde og i Spiritus opbeva- 

 rede Exemplarer til sine Undersögelser. Hos Onchnesoma 

 Stenstrupii sees Hudlegemernes Nerver forholdsvis let i den 

 tyndhudede Snabel hos det levende, eller bedre hos det 

 döende Dyr. 



Hvad disse Hudlegemers Funktion belræffer, saa har 

 derom hersket forskjellige Meninger. Ifölge vore Undersö- 

 gelser inan vi med Bestemthed erklære dem for Afsondrings- 

 organor. Vi have paa levende Dyr svei Slim i Fonn af 

 Traade Komme ilda f Aaliiiinoenie for disse Organers Udför- 





