Bidrag til dé norske Gepbyreera Naturhistorie. 117 



saaledos som Keferstein angiver del lor Sipunculus nudus; 

 men disse Korn tilliöre Cellelaget, der omgiver selve Ner- 

 vefibrene. Först naar Dyrot begynde* at dö, bliver baade 

 Bogstrengen og- dens Grene kornede. Hos Onchnesoma 

 Stenstropii, hvis Bugstreng i Snabelen er overmaade tynd, 

 Og derfor let kan examineras gjennem dens hele Tykkelse 

 uden nogen særlig - Præparation, findes i Centrum af Nerve- 

 strengen talrige Grupper af Nerveceller langs hele Snabe- 

 len. Noget Lignende kunde ikke paavises hos andre Ar- 

 ter. De finere Ncrveforgreninger ere, paa Grund a( deres 

 overordentlige Tyndhed yderst vanskeltge at folge endog 

 paa korte Strækninger hos Phascolosoma- og Onchnesoma- 

 Arter; imidlertid have vi dog forfulgt dem et lille Stykke, 

 og de vise da omtrent et lignende ganglionærl Forhold med 

 ndstraalende Grene, som vi nu skulle omtale for Sipuncu- 

 lus's Vedkommende. — Hos unge Exemplarer af Sipunculus 

 norvegicus, som ere behandlede med Osmiumsyre og se- 

 nere farvede med Hæmatoxilin, er det derimod lettere at 

 demonstrere. De fra Bugstrengens primære Grene udgaaende 

 Traade ere meget talrige og danne en Mængde Anastomo- 

 ser. Fra Hovedstammen (den primære Gren) udgaa regel- 

 mæssigt, i hvert Mellemrum imellem to Bundler af Længde- 

 muskler, 2-3 Grene paa hver Side. Disse Grene anasto- 

 mosere saavel indbyrdes, som med de Grene, der komme 

 fra den oven- og nedenfor liggende Hoved-Stamme. Her- 

 ved dannes paa Bingmuskulaluren temmelig regelmæssige, 

 paalangs anastomoserende Nervenet, der ligge i Længde- 

 musklernes Mellemrum. I delte Net findes talrige ganglio- 

 nære Knuder, hvorfra udgaa Grene, dels til Ring- og Læng- 

 demusklerne, dels gjennem Ringmuskellaget til Hudlegemerne, 

 og endelig findes Grene, der tabe sig paa eller i Epithelets 

 Celler. 



