Bidrag til de norske Gefhyneetø .Naturhistorie. 19? 



(I c tiv ratio nsor gan c i ne. 



Hos vorr to Mpunkulusarler have vi ikke stödt paa no- 

 gpel Organ, der kunde lede OS til at tro, at der udviklede 

 sig Æg eller Spermatozoer: heller ikke have vi hos dem 

 Fandet Kjönsprodukler frit i Kropshulhedeu eller paa noget 

 andet Sted i Legemet, Vore Undersögelser ere jævnligen 

 anslillede Midtsommer, og del tör hænde, at just paa den 

 Tid ere (Jonerationsorganorue ikke udviklede hos vore be- 

 kjendte Sipunkler. Anderledes forholder det sig med de 

 Phascolosomaer, vi have undersögt; hos de fleste af dem 

 have vi ikke alene fund et Æg svömmende frit i Kropshul- 

 heden; men vi have ogsaa fundet det Organ, hvor de ud- 

 vikles. Hos Phascolosoma sqvamatum, abyssorum, Lovenii, 

 margaritaceum, eremita, vulgare, dannes Æggcstokken af 

 to blad formige Membraner i Form af Blindsække, der paa 

 den indvendige Flade er beklædt med et Kjerne-Epithel. 

 De tage deres Udspring fra den Del af Peritoneum, der be- 

 klæder den nederste Del af Spiseröret, et lidet Stykke oven- 

 for Tarmspiralens Begyndelse. Naar Æggestokken er fuldt 

 ud viklet, omgiver den Spiserörets nederste Del, samt Tarm- 

 spiralens överste, medens dennes nederste Del ikke fuldkom- 

 men indkaples, idet nemlig Æggcstokken her har en Spalte, 

 hvorved Tarmspiralen bliver synbar. 



Æggestokken er i dens Bygning temmelig simpel; den 

 omtalte Membran danner en hel Del lndkrængninger, dels 

 som Blærer, dels som smalere Blindsække, hvilke alle ere 

 beklædte med et Epithel, der er forsynet med temmelig store 

 Kjerner. Indeni disse Blærer og Blindsække have vi fun- 

 det Æg i alle Udviklingsstadier. Elterhaanden som Æggene 

 modnes, udspændes den tynde Membran, bliver alt tyndere 

 og tyndere, indtil den brister, og da sees Æggene i store 



