124 J. Koren og D. C. Danielssen. 



Masser dels mellem Tarmslyngningerne, dels i Kropshulhe • 

 den. Naar Æggene paa den Maade ere frigjorte, sees kun 

 enkelte membranöse Fnokke at hænge paa Spiseröret og 

 Tarmspiralen som de sidste Rester, der ere tilbage af 

 Æggestokkene. Undersöges disse Rester under Mikrosko- 

 pet vise de sig at beståa af meget udvidede Blærer eller 

 Blindsække, der ere beklædte med det tidligere omtalte Epi- 

 thel; men forövrigt ere de ganske tomme. Medens Æggene 

 fortsætte sin Udvikling i Kropshulheden, forsvinde ogsaa de 

 sidste Rester af Æggestokken ganske, saa der intet Spor 

 bliver tilbage af den. 



Saaledes er den almindelige Gangsmen da Membranen 

 og dens Blindsække, der danne Æggestokken, ere overor- 

 dentlig fine, hænder det hyppigt, at under Dyrets Sammen- 

 trækninger og Tarmspiralens Bevægelse lösriver större 

 og mindre Stykker af Æggestokken sig, hvilke kunne 

 indeholde mere og mindre udviklede Æg, der da komme 

 til at flyde om i Kropshulhedens Vædske, hvor de senere 

 udvikles. Nogen Aabning, hvorigjennem Æggene kunne 

 passere udaf Kropshulheden, have vi ikke iagttagel, og vi 

 ere heller ikke tilböielige til at tro, at der gives nogen 

 saadan hos de Arter, der af os ere blevne undersögte. 

 Derimod have vi ofte sect, at paa Kroppens hagerste Ende 

 dannes der snart en Grube, snart en konisk Fremstaaenhed, 

 alt eftersom denne Del af Dyret sammentrækker eller ud- 

 vider sig, og medens Gruben under Sammentrækningerne er 

 bleven dybere og dybere, er den koniske Fremstaaenhed 

 under Udvidningernc bleven större, meget tyndere og nx- 

 sten gjennemsiglig, uden at vi dog have iagttagel nogen 

 Ruptur. Imidlertid ere vi tilböielige til at tro, at naar Ka- 

 gene ere fuldmodne, brister denne tynde koniske Frem- 



