154 Th. Kjerulf. 



mannagjå og Hrafnagjå, mellem hvilke det næsten 1 mil 

 brede midtstykke er sunket tilligemed vistnok ialfald nord- 

 enden af det nuværende vands bund. Ligeledes i dybe spal- 

 ter skrat over Reykjanessets halvö med nogen afbrydelse» 

 over 4 mile langt. Den tredie retning vises ved Kötlagjå 

 n. 18 v. i syd, og ved Skinnastadir og Gärdar i nord ved 

 Axarfjorden (nordostfjerdingen). 



3. Geysirers og Solfatarers spalter, de nu arbeidende 

 vulkanske ettervirkningers. Her sees 3 hovedretninger. Kil - 

 derne ved Reykholt (hvorimellem Skribla) ved Laugarvatn, 

 ved Uxahver nord ved Myvatn ligge på nordsydligt stry- 

 gende spalter. Solfatarerne ved Krisuvik på nordost spalten. 

 Kilderne ved store Geysir ligge på spalter n. 57 v, (se Nyt 

 Mag. f. Naturv. bd. 7). CFig. 4). 



4. Gangenes retninger, ligeledes dybtgående spalteli- 

 nier, da gangene sees at sætte op gjennem store fjeldmure 

 nogle hoiere op, nogle lavere, alt efter deres forholdsvise 

 alder, men leilighedsvis op gjennem tusender af tod. Disse 

 ere mange og mere indviklede. I den omtalte reiseberet- 

 ning ere de ordnede således (Fig. 4): et system, T, af gange 

 har nordretningen, nemlig i Tindastolen, ved Hrutafjördr, i 

 Vatnadalsfjeld, ved Baula, Hals, i Esja. Et andet system, S, 

 sees ved Saurbær, Hestr, Nordrårdalr, Kalmannstunga, Hruta- 

 fjardarhals, Grimstungur, Tindastol. Et tredie system, B, 

 findes ved Baula, Saurbær, (Videy, Hruni. Hertil kommer 

 efter Paijkull et fjerde system, B, n.n.o. ved Berutjord o. fl. st. 



Dette er 4 hovedretninger, således ordnede, som sand- 

 synligvis enhver iagttager, der er fortrolig med gange, vilde 

 samle dem. 



Gangenes spalter ere meget gamle, thi de gribe dybt 

 ind i selve den ældste fjeldbyoning af formodentlig en un- 

 dersbisk vulkansk virksomhed med dens produkter, og de 





