Islands vulkanlinier. 157 



Også i selve våndet nær sydenden ligger, efter Robert, 

 en eruptionskrater, og i retning nu mod no. föres man forbi 

 keglerne ved Tindaskogi til den gamle vulkan Skjaldbreid, 

 som er omringet ined gamle lavaer, og til Balljöklen, fra 

 hvis mod nv. vendende relliniede Ijeldfod er udgydt den uhyre 

 lavaström, 6\> danske mile lang og på det bredeste 1 mil 

 som omflyder det vakre med jökel kronede isolerede fjeld- 

 stykke, Eyrisjöklen. Samme lavaström viser den så meget 

 omtalte Surtshellir, en uhyre underjordisk kanal eller „hule", 

 fremkommet ved lavamassens bortflydning under sin skorpe. 

 Længer i no. sees lavamasser ved Hofsjöklens nordlige fod. 

 Et udbrud etsteds ved Balljökel eller Hofsjökel vides endnu 

 fra 1716. Disse udbrudssteder sees på kartet ved T S B. 



Man kunde i disse Linier söge en Snefells-linie, en 

 Reykjaneslinie og en Skjaldbreidlinie, men det turde falde 

 vanskeligt at overtyde om disse liniers virkelighed, da tast 

 alle udbruddene falde i öens forhistoriske tid. 



Sydligst på Island sees den store Myrdalsjökel med jö- 

 kelvulkaner (ESK og G), nemlig Eyaljallajöklen og Myr- 

 dalsjöklen eller Solheimarjöklen samt Kötlugjå og i samme 

 strækning Godadalsjøklen. Fra disse med jökler dækkede 

 fjelde vides mange udbrud, fra Kötla eller Kötlugjå alene 

 13, mellem hvilke flere store udbrud, således i 1625, da 

 aske førtes lige til Bergen, i 1755, da asken nåede til Fær- 

 öeme. Det nyeste udbrud fra Kötlugjå var i 1860, og det 

 förste anföres fra 894; denne vulkan har således været i 

 virksomhed af og til i hele den historiske tid, som for Is- 

 lands vedkommende kun rækker 1000 ar. 



Også Vatna jöklens uh re masse i sydoslfjerdingen skju- 

 ler, som også de senere år have vist, vulkaner. Her kjen- 

 des på sydveslkanten Skaptarjöklen med 1 udbrud og Sidu- 

 jökel med 2 udbrud. Om de andre i Vatnafjeldene senere. 



