Islands vulkanlinier. l6l 



vel askespyeren fra 29 marts 1875, hvis udbrud iagttoges 

 fra gården Mödradalr öst for Dyngjufjeld. 



Lidt længer sydligt ved foden at' Vatnajöklens uhyre 

 masse mellem isen og Odådahraun er stedet for det udbrud 

 8om iagltoges i 1864, og alter vinteren 1872—73. Dernæst 

 sees syd på Vatnajöklens masse Islands holeste jökelfjeld, 

 Örefa over 6000 fod. Fra Örefa vides 5 udbrud. Vest for 

 Örefa er Skeidarårjöklen med 2 udbrud, og öst for Örefa 

 er Breidamerkurmuli med 1 udbrud. 



Disse linier kunne vi samle som Myvatnslinierne, såle- 

 des på kartet L D Ö og K 29 marts B. 



Beretningerne om de nye udbrud 1874—75 tale tyde- 

 ligt for virkeligheden af en Myvalnslinie. I österfjeldene 10 

 marts 1875 var ficmkommet 14 til 16 kratcre i lavaen på 

 en linic mod syd. Og 29 marts bröd (sandsynligvis en ny) 

 vulkanmunding op, som udspyede den uhyre mængde öde- 

 læggende aske. Alle nye store udbrud enten fra virkeligt 

 nye steder eller fra forlængst tilstoppede udmærke sig ved 

 store mængder af masse, som må slynges ud. Dette sted 

 synes at' ligge der, hvor Heklalinien skjærer Myvatnslinierne. 

 Og atter 4 april 1875 berettes fra udbrud i Österfjeldene, 

 at 3 kratere have sat sig i en Unie fra nord til syd, og 300 

 til 400 fod vest derfor var en spalte sprunget op i samme 

 retning, og på öitre side af spalten var terrænet sunket 

 3 mandshöider 



6. En oversigt fölger over de bekjendte udbrud, ord- 

 nede således i en tabel, at der bringes for oie en sammen- 

 hæng mellem udbruddene maske periodevis på forskjellige 

 linier. Jeg har dertil benyttet Sehytltcs liste over Heklas 

 udbrud og Zirkels udsigt over alle islandske vulkanudbrud 

 — samt Roberts lignende. 



Hvis man besad nöie optegnelser om alle Islands vul- 



N. Ma. f. Naturvsk. XXI. 2. H 



