244 C. de Seue. 



blive meget ringe, og så igjen ei ubetydelig større mellem 

 170 og 240 favne. En sådan bøining på kurven synes 

 imidlertid ikke at kunne være stemmende med de normale 

 forhold, således som de gjennemsnitlig vilde vise sig ved 

 undersøgelser udstrakt over hele fjorden. Også for Alten- 

 fjordens vedkommende turde den eiendommelige bøining 

 på kurvens nederste halvdel forsvinde ved fortsatte under- 

 søgelser. Sådanne eiendommelige forhold existerer vel på 

 mange steder, og kan mulig også i større udstrækning 

 have sin gyldighed, men så længe ikke flere analoge ob- 

 servationer foreligger, tør de vel ikke ansees for normale. 

 Kurvernes øvre dele, eller hvad der ligger over ca. 70 

 favne, tør ansees for temmelig sikre, og for disses vedkom- 

 mende har det derfor større interesse at søge efter årsager, 

 der kan medvirke til de af kurverne og variationstabellerne 

 strax iøinefaldende forskjelligheder. 



Der er så at sige en vis rækkefølge i disse kurver: 

 Ranenkurven ligger imellem Porsangerkurven og Altenkur- 

 ven. I Porsangerfjorden nærmer temperaturformindskelsen 

 med det tiltagende dyb sig mest til at være jevn; i Ra- 

 nenfjorden aftager temperaturen i de øvre lag raskere, 

 hvilket i end høiere Grad er tilfælde i Altenfjorden. Dette 

 sees af nedenstående tabel: 



