252 C de Seue. 



uden uheld frem til terrain, hvor vandringen kunde gå 

 rask. Vi tog op på gletscheren på den sydostlige side, 

 nogle hundrede alen fra dens ende, søgte bort mod midten 

 af den i Svartisvandet nedgående del (se medfølgende om- 

 rids), fulgte denne midtlinie op til det sted, hvor gletsche- 

 ren deler sig, og drog så et stykke opover mod snebræen 

 hvor vi atter tog land på østsiden. På omridset har jeg 

 antydet de større spalters retning, så vidt har jeg kunnet 

 iagttage dem. Gletscherens nedre del mod Svartisvandet 

 er steil (heldning ca. 20 °), derimod er det midtere parti 

 hvor den deler sig, temmelig horizontalt og uden gabende 

 spalter* Det øvre parti op mod snebræen er atter steilt 

 og sønderrevet. Iskanten ved Svartisvandet er antagelig 

 henimod 1500 fod lang, og ved hjælp af omridset kan man 

 herefter danne sig en forestilling om udstrækningen af en 

 del af gletscheren. Den del af samme, der løber ned i 

 nordvestlig retning er mindst 3 gange så lang, som den 

 der løber mod SO. Hvad mægtigheden angår, da er 

 den efter fjeldsidernes form at slutte særdeles betydelig; 

 jeg tror ikke at man overdriver, om man for midtpartiets 

 vedkommende anslår den til 500 fod; ovenfor og nedenfor 

 dette må den an tåges betydelig mindre. I isens udseende 

 iagttog jeg intet eiendommeligt. Glerscherkorn ets størrelse 

 var i det nedre parti indtil 3 tommer. Som sædvanligt 

 var et større korn omgivet af flere små. Kornenes be- 

 grændsningsflader var fläder med dobbelt krumning, og på 

 enkelte fläder forekom paralleltløbende furer. I nogle korn 

 så jeg blærer, og i et par af disse vand. Lamelstruktur 

 iagttoges nederst, men den var ikke stærkt fremtrædende ; 

 lamellernes stilling var den sædvanlige „Moulins" var me- 

 get hyppige. Gletscherbækkenes temperatur var som sæd- 





