266 C. de Seue. 



en stærkere variation skulde være eiendommelig for glet- 

 schere på høie bredder. Svartisgletscherens heldning er på 

 det sted, hvor målingerne foretoges, meget større end held- 

 ningen ved de af Justedalsbræens gletschere, hvor jeg tid- 

 ligere har målt bevægelsen, og en stærk heldning begun- 

 stiger rimeligvis en stærk variation. Det vil også sees, at 

 den almindelige lov for bevægelsen, at den er stærkest i 

 gletscherens midte og aftager henimod kanterne, ingenlunde 

 af målingerne kommer frem med særdeles regelmæssighed 

 Vistnok viser bevægelsen sig i nærheden af midten stærkest 

 (linie III. 6), men nogen regelmæssig aftagen mod kanterne 

 finder ikke sted. Denne ujevnhed i bevægelsen kom også 

 frem i gletscherens udseende. Alle punkter i linie III var 

 den 31te juli, da linien blev udstukket, let tilgjængelige 

 men allerede den følgende dag havde der, især i den syd- 

 ostlige halvdel, kastet sig så mange spalter, at 4 af de 

 afmærkede punkter ikke med fornøden lethed var tilgjænge- 

 lige, og de følgende dage var gletscheren på disse steder 

 ikke til at kjende igjen. Ujevnheden i bevægelsen kommer 

 på det tydeligste frem ved periodelinien ; af målingerne ved 

 denne linie den 2den aug. vil det sees, at det kunde henga 

 indtil over halve timer, uden at bevægelse var at spore, 

 medens den undertiden kunde være forholdsvis meget stor 

 En gang viste bevægelsen sig tilbagegående ; at dette kan 

 finde sted i en gletscher, hvis forskjellige dele åbenbart 

 har en så ulige bevægelse, forekommer mig ikke så særde- 

 les påfaldende. Det lader sig forklare derved, at en stærk 

 bevægelse nedad etsteds i gletscherens midtparti har frem- 

 bragt et forøget tryk udåd mod siderne, hvilket må finde 

 mind8t modstand i retningen lodret på sidespalterne og 



