Undersøkelse af Svartisen 267 



stræbe at trykke disse sammen, hvorved isen på disse 

 punkter tilsyneladende kan få en bevægelse opad. 



Den 5te aug. tog jeg fra Mo ind gjennom dalen. Den 

 gaar i omtr. ostnordostlig retning og har for det meste 

 meget jevn og ringe stigning. Den nederste del af dalen 

 ved bunden af fjorden består for en væsentlig del af sand 

 og rullesten. Denne banke eller vel rettere terrasse viser 

 der, hvor elven har gjennemskåret den, en betydelig mæg- 

 tighed. Dalføret har en stor mængde terrasser at opvise, 

 navnlig forekommer mange omtr. en mil fra fjorden om- 

 kring Skånsenggårdene. Den laveste af disse ligger efter 

 min måling (med det meteorologiske instituts reisenormalba- 

 rometer) 159 fod over havet, den høieste antagelig 80fodhøiere. 

 På dette punkt af dalen falder afløbet fra Langevandet, Svartis- 

 vandet og Blakådalen ud i hovedelven. Dalen er her meget 

 bred, medens den lidt nedenfor indsnevresaf en liden mod elven 

 nedløbende ås. Omtr. en mil længere inde i dalen i nær- 

 heden af gården Kvitlingen, hvor en mindre elv fra Svart- 

 isen falder i hovedelven, findes flere terrasser ; også på 

 andre steder forekommer sådanne. Fra Dunderland, omtr. 

 4 mil fra fjorden og efter middel af 3 målinger, der kun 

 afviger indtil 7 fod fra hinanden, 440 fod over havet, var 

 det min hensigt at foretage excursioner til undersøgelse af 

 de til disse tragter stødende dele af Svartisen. Veiret 

 havde i de sidste 14 dage været meget ustadigt, kun en- 

 kelte dage slap jeg for regn, og det lod ikke til at det 

 skulde blive bedre herinde i dalen. 1 to dage hindrede 

 regn og tåge mig i at tage tilfjelds. Den tredie dag, 9de 

 aug., viste der sig tegn til at det mulig kunde klare op i 

 løbet af dagen, og da det var den sidste dag jeg kunde 

 opholde mig her, drog vi afsted foråt bestige en top af 



