270 C. de Seue. 



absolute høider angår, da er sandsynligvis Justedalsbræen, 

 som når op til over 6000 fod, høiere ; Svartisen når maske 

 ikke meget over 5000 fod. 



Den 10de aug. drog jeg atter nedover til Mo. Fra 

 Eiterå, omtr. 1 mil i SV for Dunderland gjorde jeg en 

 tur op igjennem en sidedal, i hvilken der efter sigende 

 skulde komme en „svær bræ" ned fra storebræen. Eiterå 

 fører navn efter en elv, som på et stykke går underjorden. 

 Jeg top op langs denne elv og fotograferede stedet, hvor 

 den kom frem (fotogr. n° 10). Fjeldet består her af den 

 samme grå kalksten, som jeg tidligere har omtalt. Elven 

 er ganske ubetydelig og fryder temmelig stille frem af en 

 sprække. Omtr. *§ mil længere op er der en spræk i fjel- 

 det (den samme kalksten), hvorfra der opstiger en meget 

 kold luftstrøm (4°). Her skal man, når elven er meget 

 stor kunne høre en svag brusen; jeg hørte intet, men elven 

 skulde også være liden dengang. Omtr. ^ mil ovenfor dette 

 sted går elven i jorden. Fotogr. n° 11 viser elven lidt før 

 den forsvinder, og n° 12 stedet, hvor den siver ned i jor- 

 den. Fjeldet er også her den samme kalksten. Grændsen 

 for denne ligger dog ikke meget høiere op; ovenfor er 

 fjeldet granitisk. Eiteråens løb under jorden er, forsåvidt 

 den omtalte spræk, hvorfra den kolde luft steg op, ligger 

 nogenlunde lige over elven, ikke retliniet; den må løbe i 

 en temmelig stor bue langs dalsiden. Gletscheren, som 

 man havde omtalt for mig som særdeles storartet, viste sig 

 at være høist ubetydelig (fotogr. n° 13). Fjeldet på vest- 

 siden af den, hvoraf n° 14 viser et meget ufuldkomment 

 billede, tog sig imponerende ud og skal xxve meget bøit. 



Den flæste dag kom jeg tilbage til Mo, hvorfra jeg den 

 følgende dag afreiste til Kristiania, og ankom did deu20de aug. 



