282 A. Blytt. 



Skiferbakker og Skiferurer, at Fjeldfloraen ofte udfolder en 

 Artrigdora, der staar i den skarpeste Modsætning til den al- 

 mindelige Ensformethed. Thi foruden en Mængde alminde- 

 ligere Fjeldplanter pleie paa saadanne Steder ogsaa flere eller 

 færre af de sjeldne at indfinde sig; ja vore sjeldne Fjeld- 

 planter tilhøre for Størstedelen fortrinsvis eller endog ude- 

 lukkende hine løse Skifere. 



Det er især fire Arter, som ved sin selskabelige Fore- 

 komst pleie at charakterisere Floraen paa de tørre og løse 

 Skifere. Disse Arter, der findes langt sparsommere paa 

 de haardere Bergarter, ere Dryas octopetala, Salix reticu- 

 lata, Thalictrum alpinum og Carex rupestris. Dryas dan- 

 ner da ofte et skinnende hvidt Blomsterteppe, indvævet 

 med en broget Farvepragt af Fjeldblomster, blaa Buketter 

 af Veronica saxatilis, gule Krandse af Potentilla nivea og 

 rødviolette af Oxytropis lapponica foruden en Mængde 

 andre. Hele denne Formation af Arter, som under forøv- 

 rigt gunstige Forhold er betegnende for Skiferurerne i vore 

 Fj eldtrakter, er i sine Grundtræk den samme lige fra Har- 

 dangervidden til Finmarken og kunde kaldes Dryasforma- 

 tionen, fordi Dryas er en af de hyppigste og mest iøine- 

 faldende af dens Arter. 



Dryas octopetala voxer paa vore Fjelde, især ovenfor 

 Birkegrændsen, fra den nordligste Del af Christianssands 

 Stift lige til Nordkap og Varanger. I Landets sydlige Dele 

 findes den kun undtagelsesvis i de laveste Egne. Saaledes 

 voxer den i Mængde paa Kalk- og Lerskiferklipperne ved 

 Langesund (59" n. Br.) næsten i Havets Niveau; den er 

 ligeledes bemærket paa Vanildsøen i Hardangerfjorden og 

 paa Strandklipperne i Frosten ved Throndhjemsfjorden*). 



*) Sandsynligvis voxer don ogsaa paa disse to Steder paa Kalk, 

 Skifere oller gruset Underlag. 



