290 A. Blytt. 



ligge længere in de i Landet og lidt høiere (2 — 600' o. H.) 

 Overgangen fra den ensformede Gneis- og Granitflora viser 

 sig stundom pludselig og i faa Skridts Afstand. Men 

 hvor Skiferne og Kalkstenen i Eruptivernes Nærhed 

 ere forhærdede, er ogsaa deres Flora fattigere og Over- 

 gangen mere gradvis. Foruden Størstedelen af de Arter, 

 som voxe i de ovenfor omtalte løvskovdækkede Urer, An- 

 des paa Silurformationen desuden flere andre Arter, som 

 enten ganske mangle eller kun sparsomt forekomme i hine 

 Urer, og disse Arter optræde ofte i et saa stort Antal af 

 Individer, at de paatrykke Vegetationen et Præg, som er 

 meget forskjelligt fra Urernes Flora. De for Østlandets 

 Silurberge mest charakteristiske Arter mangle for Største- 

 parten vestom Fjeldene. Vi nævne exempelvis : Phleum 

 phalaroides, Spiræa Filipendula, Libanotis montana, Arte- 

 misia campestris, Thymus Chamædrys, Fragaria collina, 

 Rhamnus cathartica, Brachypodium pinnatum, Veronica 

 spicata, Carex præcox o. s. v. Af meget sjeldne Arter, 

 der voxe paa Silurformationen, kunne exempelvis nævnes 

 Cirsium acaule, Ononis campestris, Trifolium montanum, 

 Cephalanthera rubra o. fl., som vi maa forbigaa. 



Forholdene paa Silurformationen i Sverige ere de 

 samme; men her komme desuden andre Arter til. De 

 siluriske Øer Ølånd og Gottland udmærke sig som be- 

 kjendt i særdeles høi Grad ved sin botaniske Rigdom og 

 ved Forekomsten af ikke faa Arter, som ellers ikke ere 

 fundne i Skandinavien. 



At Bergartens chemiske Beskaffenhed ogsaa her er af 

 mindre Betydning end dens physiske, sees let af den Omstæn- 

 dighed, at de fleste af disse paa Norges Silurformation 







