292 A. Blytt. 



ten. Den største Afvexling af Arter findes under forøv- 

 rigt lige Forhold i de Egne, der ere bedst beskyttede mod 

 Havluften, som fra Nordsøen og Atlanterhavet ved de her- 

 skende Sydvestvinde føres ind over Landet. Der er ingen 

 Del af Norges Kyst, som har et saa udpræget Kystklima 

 som den ydre Strækning fra Stavanger til Christianssund. 

 Vintrene ere her særdeles milde ; den koldeste Maaned har en 

 Middeltemperatur, som ligger over Frysepunktet, Som reneere 

 mindre varme, Regnmængden og Antallet ai overskyede 

 Dage særdeles betydeligt. I disse Egne har Lyngen en 

 saa overveiende Udbredeise, at Lyngvegetationen endog 

 har faaet Indpas i løse Urer, paa Sand o. 1. St., hvor den 

 ellers pleier at mangle. Jeg har undersøgt Skiferfjelde og 

 Urer af ssmme Beskaffenhed som de ovenfor beskrevne, 

 men som dog havde en fattig Flora, fordi de laa for nær 

 Havet. Vegetationen er derfor i disse Egne i høieste 

 Grad ensformet og fattig paa Arter. 



Det viser sig nemlig, at de Arter, der charakteri- 

 sere de ovenfor beskrevne planterige Localiteter, for Stør- 

 stedelen sky Kystkliraatet, saaledes at man træffer de 

 rigeste Urer og Skiferberge i de Egne, som ere bedst 

 beskyttede mod Havklimatets Iudflydelse. 



Dette sees for det Første paa en slaaende Maade, naar 

 vi mønstre de Steder, som udmærke sig ved en rig Fjeld- 

 vegetation. Man maa erindre, at de herskende Vinde over 

 hele Norge ere sydvestlige, og at Egne, der ligge i Øst og 

 Nordost for meget høie Fjeldmasser, følgelig ogsaa ere de, 

 som nyde mest godt af Beskyttelsen. 



Saaledes ligge Ilaarteigen og Grananuten i Hardanger 

 østom en af vore tre store Bræer, Folgefon. Irlands 

 Skiferflora beskyttes ved de høie Fjelde mellem Urland og 



