Indvanclringen af Norges Flora. 299 



Fjeldplanter, i hvis Udbredelse der er betydelige Sprang 

 inden den skandinaviske Floras Omraade. 



Ogsaa Ur ernes Løvskovflora har store Sprang at 

 opvise. Ligesom Fjeldtloraen i det Store taget maa siges at 

 være splittet, saaledes er ogsaa det Samme Tilfældet med 

 den Flora der charakteriserer de løvskovklædte Urer. 

 Dersom vi fra Østlandets laveste Dele vandre vestover og 

 overskride de milelange Fjeldvidder, da stige vi hinsides 

 ned i Dale og Fjordegne, som have gaDske samme Flora 

 som Østlandets Lavlande, naar Silurfloraen fraregnes. Først 

 længere ude ved Havet forsvinder dette kontinentale Element 

 og erstattes af de for Kysten eiendommelige Former. De 

 brede Fjeldmasser have en ganske anden Flora, som er 

 sammensat af Arter, der hos os ere indifferente i klimatisk 

 Henseende samt paa gunstige Lokaliteter af de ovenfor 

 omtalte Fjeldplanter; men disse høitliggende og vidtstrakte 

 Fjeldmarker danne ingen Grændse i plantegeographisk 

 Henseende, som man skulde have ventet. I Øifjord og Geir- 

 anger, i Urerne ved Sognefjorden, Throndhjemsfjorden, ja lige 

 til langt op i Nordland gjenfinde vi østlandske Former, hvori- 

 blandt mange, i hvis Udbredelse der synes at være ligesaa 

 mærkværdige Sprang som i de ovennævnte Fjeldplanters. 

 Saaledes er Schedonorus tectorum fundet i Urerne ved Sogne- 

 fjorden, det eneste Sted, hvor den voxer vildt i Norge, og 

 gjenfindes først i det sydlige og østlige Sverige. S. Benekeni 

 er fundet paa et Par Steder i Landets lavere sydøstligste Egne, 

 vestenfjelds kun ved Tysnes syd for Bergen og i Stadsbyg- 

 den ved Throndhjemsfjorden. Polygonum dumetorum hn- 

 I des i Østlandets lavere Dele, vestenfjelds kun i Etne, 

 indre Sogn og ved Vallersund i Fosen ; Campanula Cervi- 

 caria i de lavere Egne østenfjelds, vestenfjelds i indre Sogn 



