320 A, Blytt. 



Tseldet Skove ikke alene i vor Jordperiod e, m e n lige si den 

 de ældste Tider. I Tidernes Løb bliver Torven til Kul, 

 og lignende Stubber som de, der staa i Torvmyrene, staa 

 ogsaa i Forverdenens Brun- og Stenkullag. I Skiferkullene 

 ved Diirnten i Schweitz staa 7 Skove over hverandre i 

 Kullagene: i Bunden en Granskov, derover 6 Fure- og 

 Birkeskove, adskilte ved Kullag, som indeholde Moser og 

 Vandplanter. Over Skiferkullene ligge vexlende Lag af 

 Sand og Grus fra den sidste Istid*). 



Det er hos os i Regelen antaget, at Mennesket har 

 ødelagt de Skove, hvis Rester vi finde i Torven. Vi vide 

 vistnok, at vore Forfædre have brændt og hugget en 

 Mængde Skov, og man ved, at enkelte af Vestlandets skov- 

 løse Egne endnu i den historiske Tid have været skov- 

 klædte**). Men de Stubber, som staa i Torven, synes 

 (ialfald i Regelen) at være fældede af Naturen. Af alle 

 de Rodstubber, som jeg har seet i vore Torvmyre, var der 

 kun nogle faa, som vare svagt forkullede, og som maaske 

 vare brændte; og jeg saa ingen, som bar Mærker etter 

 Øx#**). Dertil kommer, at man meget ofte floder Stam- 

 merne liggende ved Siden af Stubberne. At dette ikke 

 altid er Tilfældet, kan let forklares; thi Stammen faldt 



*) if. Heer: Urwelt der Schweitz p. 28—29. 



**) A. Sartorius Urkundl. Gesch. des Ursprungs der deutschen 

 Hanse, vol. 2 p. 696. Art 8 og 20. Olaf Trygv. Saga in Fornm. 

 Søg. Cap. 261. Olaf. d. Hell. Saga in Fornm. Søg. Cap. 43. 



***) Da Landet var beboet, længe før To ven naaede sin nuværende 

 Mægtighed, kan man vente at finde Træer fældede af Menne- 

 sket, selv dybt i Torvlagene. Efter Sigende skal der endog 

 findes til8pidsede og til nuggede Pæle nedrammede i 

 Umlergruuden under enkelte af Vestlandets Torvmyre. 



