340 A. Blytt. 



paa hine løse Skifere, hvor Dryasfor mationen hersker. Den 

 subarktiske Flora har størst Udbredelse, og mange af dens 

 Arter ere almindelige over hele Landet. Men den frem- 

 træder mest charakteristisk i de fugtige subalpine Skovlier 

 og i Fjeldlierne. Den boreale Flora optræder i sin mest 

 typiske Skikkelse i de ovenfor beskrevne løvskovklædte 

 Urer; men de fleste boreale Arter findes ogsaa paa tørre 

 Kalk- og Skiferberge, selv i de laveste sibiriske Egne ved 

 Christiania- og Skiensfj orden, hvor de voxe i Selskab med 

 den subboreale Flora, som har sit Centrum i disse Egne. 

 Den atlantiske Flora optræder renest i de ydre Kystegne 

 i Bergens Stift i fugtige Krat og paa Lyngmarkerne. Den 

 subatlantiske v oxer blandet med Arter af de øvrige Ele- 

 menter i de laveste sydligste Kystegne i Christianssands Stift. 



Man kan i samme Egn finde Repræsentanter for alle 

 disse Elementer. Ved Christiania forekomme paa de tørre 

 Skiferberge væsentlig subboreale og boreale Arter. Stiger 

 man op i de høiere liggende Urer under Aasene i Asker 

 og Bærum, da træffer man der en typisk boreal Flora, I 

 disse Urer findes næsten alene saadanne Planter, som til- 

 lige voxe i Urerne vestenfjelds. Det subarktiske Element 

 optræder i sin typiske Charakter i Nordmarkens fugtige 

 Skovlier. Endelig findes ogsaa inden Christianiafloraens 

 Omraade enkelte Arter, som tilhøre det arktiske, det atlan- 

 tiske og det subatlantiske Element. 



Det maa antages, at disse Elementer i vor Flora 

 ere indvandrede til forskjellige Tider, at de fortælle om 

 Afsnit i vort Lands Historie siden Istiden. Ef- 

 tersom Klimatet ændredes, kom nye Indvandrere og for- 

 trængte paa mange Steder den ældre Vegetation. Men 

 denne gik ikke totalt tilgrunde; flere eller færre Arter for- 



