Indvandringen af Norges Flora. 341 



maaede at holde sig i Kampen med de Nyankomne; og 

 man raaa desuden erindre, at saalænge Klimatet er gun- 

 stigt, saalænge Indvandringens Vei staar aaben, maa den 

 samme Art kunne indvandre atter og atter. Paa denne 

 Maade maatte Elementernes Arter blandes. 



Dersom man vil gjøre en Sandsynlighedsberegning over 

 den Orden, hvori Arterne indvandrede, da har man 

 følgende Holdepunkter. Arter, som voxe paa Spitsbergen 

 og i Nordgrønland, hvor der endnu er en mægtig Ind- 

 landsis, maatte først kunne indvandre og vilde vel ogsaa 

 være de sidste til at forsvinde, ifald en ny Kuldeperiode 

 engang skulde komme. Da Klimatet efter Istiden blev 

 varmere, maa de Arter, som voxe længst mod Nord og 

 høiest tilfjelds, antages at være indvandrede før end de, 

 som kun tindes i Lavlandene og i de sydlige Egne. End- 

 videre maa man ikke glemme, at Landet har steget. Ind- 

 vandringen af nye Arter maatte lettest kunne ske i de 

 Egne, som netop vare stegne af Havet; thi i de høiere lig- 

 gende Egne var Pladsen allerede optaget. Det er desuden 

 sandsynligt, at Arter, som, uden at være Strandplanter, kun 

 voxe i de laveste Egne, ikke indvandrede, førend disse la- 

 veste Egne hævedes over Havfladen* ). 



Hvis man godkjender disse Principer, maa man antage, 

 at den arktiske Flora var her før alle de andre, at dernæst 

 den subarktiske indvandrede, at den subboreale og den sub- 

 atlantiske, som høre hjemme i de allerlaveste Egne, kom 

 senere end den boreale og den atlantiske, fordi disse sidste 

 stige høiere op. 



*) Eftersom Strandlinien rykker ned, flytte Strandplanteme efter. 

 Paa denne Maade kan man forståa, hvorledes Nutidens Strande, 

 som først i senere Tider steg af Havet, kunne være Asyler endog 

 for arktiske Planter. 



(Oarton,) 



