Inck ni id rin gen af Norges Flora. 345 



mere, hvorunder Bræerne tråk sig tilbage, da maatte detle 

 være en gunstig Tid lor lndvaiidiingen af arktiske Planter. 



Saalænge det ikke er afgjort. om der har værp.t en eller 

 flere Istider, kunne vi ingenlunde være sikre paa, at alle 

 de Skuringsmærker, som ere rid>ede i vore Kjelde, hidrøre fra 

 den sidste Istid; hvilke Xiveauforhold der raadede, dengang 

 vort Land sidstegang var aldeles begravet i Is, vide vi ikke. 



Ligesaalidt som en ny Istid med engang vilde begrave 

 hele vort Land i Is og Sne, ligesaa lidt kan Isens Afsmelt- 

 ning være foregaaet samtidig overalt. Vi have sandsyn- 

 ligvis endnu Rester, som ikke ere smeltede. Vi se, at vort 

 Kystklima begunstiger Dannelsen af store Bræer. Da 

 Smeltevandet gjennem et løst Underlag faar hurtigt Aflob, 

 men da et haardt og fast Underlag hæramer Afløbet, hvor- 

 ved Smeltevandet udsættes for at fryse paanyt, turde det 

 hænde, at Is og Sne under forøvrigt lige Forhold smelter 

 hurtigere paa løse Skifere end paa faste Bergarter. Skulde 

 Isen begynde at smelte i Fjeldtrakterne, maatte det vel ske 

 først netop i hine kontinentale Egne med Skiferbund, hvor 

 Dryasformationen optræder*), og om en ny Istid var 

 i Anmarsch, maatte hine Egne senere begraves end Gneis- 

 og Granitljelde, som laa ubeskyttede mod Havvindene. Det 

 er derfor tænkeligt, at enkelte af vore kontinentale 

 Skifertrakter vare isfrie, allerede længe før de 

 høiest liggende Skjælbanker dannedes, og hine 

 ijerne Tider ere endnu hyllede i et saadant Mørke, at det 

 for Tiden er ørkesløst at indlade sig paa Spekulationer 

 angaaende vor arktiske Fioras Indvandring. 



*) A De Can do Ile har i et Foredrag (paa den botnniske Kongres 

 i Florent9 is74) paavist Sandsynligheden af, at Is^n i Alperne 

 smeltede først i de Dale, som have den rigeste Fjeldflora. 



24* 



