Indvandringen af Norges Flora. 353 



Østerdalen') er det en Regel, at Granen danner Trægrænd- 

 sen, og at i s ol ere de Koller og Høider, som kun ere 

 2000—2500 Fod høie, ere skov bare. De ere af Regnen 

 vaskede saa nøgne, at Skoven ikke længere kan voxe paa 

 deres skåldede Isser. De ligge oftest langt fra behoede 

 Steder, og Adkomsten er saa besværlig, at man vanskelig 

 kan antage, at Skoven er udryddet at Mennesker. Disse 

 Hoider ere vistnok meget udsatte for Veir og Vind; men 

 naar man erindrer, at Trægrændsen i de indre Fjelddale 

 falder 11 — 1300' bøiere og at den dannes af Birk og ikke 

 af Gran, bliver Forholdet paafaldende. Jeg har hørt den 

 Mening fremsætte, at Lynet har afbrændt Skoven paa disse 

 nøgne Koller, og at dette paa sine Steder kan have hændt, 

 er nok muligt, men Aarsagen turde, som vi senere skulle 

 se, i Almindelighed maaske snarere være en anden. 



Naar Vandmængden i et Vasdrag gjennera Tidernes 

 Løb minker, vil endelig et Tidspunkt komme, da Våndet 

 vil begynde at stagnere og Torvdannelse indtræde. Vi 

 have mange Kjern , hvor Torvdannelse foregaar, men 

 vi have ogsaa en stor Mængde Torvmyre, som en- 

 gang have været oversvømmede og hvor Torvdannelsen 

 er ophørt. Den rigeste Vandplantevegetation findes i Norge 

 i de laveste, sydligste Egne, hvor der vel ogsaa maa være 

 flest Bassiner* , som endnu ikke ere fyldte med Torv, da 

 de laveste Egne senest steg af Havet. I voro Vandplan- 

 ters Udbredelse er der mange store Sprang. Flere have 

 kun et eneste bekjendt Voxested i Norge, en Mængde 

 springe fra de sydlige Dele af Christianssands Stift til Syd- 



*) Der er en Mængde Sm aa van de paa vore Fjeldvidder; men disse 

 ere kolde og have iiden eller ingen Vandplantevegetation. 



