47 



právo, aby každý poddaný zádušní mohl z nálezu patrimoniainího 

 soudu k nim neb na jich místě k některému z úřadníkův panských 

 se odvolati. 



Poněvadž pak míra soudní moci, propůjčené jednotlivým kostelům 

 a klášterům panovníky českými byla nestejná; poněvadž skoro pro 

 jednu každou církevní korporací jiná platila pravidla a i ta časem se 

 měnila, sme nuceni sledovati vznik privilegovaného soudnictví jednoho 

 každého kostela a kláštera v Čechách o sobě, abychom dopracovati 

 se mohli celkovitého obrazu rozvoje patrimonialních poměrův na 

 statcích zádušních. 



A) Některé kostely nadané právy vrchnostenskými. 



1. Biskupství Pražské. V privilegium z r. 1221, jímž výsady 

 kostela Pražského obnoveny byly, vyhrazeny jsou všechny těžké zločiny, 

 zvláště vražda, krádež a loupež soudu královskému; kdežto o pří- 

 slušnosti v ostatních věcech civilních a trestních nestala se zmínka. 2 ) 

 Majíc zřetel k duchovenské listině z r. 1222, v které uděleny byly 

 všem kostelům i klášterům některé výsady, mohlo se míti za to, 

 že lidé na statcích biskupských i v ostatních těchto právních záleži- 

 tostech jsou eximováni z jurisdikce krajské a že mají býti poháněni 

 před úředníky Pražské. Toho však nedbali úřadové krajští, nebot 

 r. 1274 král Přemysl Otakar II. vyňal poddané několika vesnic 

 biskupských v krajích Čáslavském a Boleslavském z právomocnosti 

 úřadův krajských, podřídiv je soudu úředníkův Pražských 3 ) a teprve 

 roku 1289 král Václav II. rozšířil exemci tuto i na poddané kostela 

 Pražského v ostatních krajích. V tomto důležitém nadání přiznána 

 jest současně též biskupu a jeho rychtářům soudní právomocnost nad 

 lidmi poddanými a sice tak, že straně žalující ponecháno bylo na 

 vůli poháněti lidi biskupské z dluhův a ze všelikých trestných skut- 

 kův buď k soudu úředníkův Pražských anebo k soudu biskupa aneb 

 k soudům jeho rychtářův („tam pro debitis, quam criminibus 

 et delictis, magnis et paruis, non alibi quam coram Pragen- 

 sibus beneficiariis vel d. episcopo et suis prefectis et 

 iudicibus, prout in actoris vel actorum voluntate resideret, epis- 

 copatus homines possint et debeant tantummodo convenire ab omni- 

 bus, qui contra eos habuerint actionem"). Úřadům krajským a rych- 



2 ) Mireček, Cod. I. str. 49. a 50. 



3 ) Emler, Keg. č. 909. 



