49 



arci se šetřením všech výhrad, jež v svrchu zmíněném nadání z r. 1259 

 ve prospěch soudu biskupského i soudu úřadníkův Pražských učiněny 

 byly. Na poměru tom nezměnilo se, pokud nám známo, během 14. 

 století, ničeho. 7 ) 



2. Biskupství Litomyšlské. Karel IV. proměniv Premon- 

 strátský klášter v Litomyšli v sídlo biskupské, udělil r. 1347 novému 

 biskupství táž práva, jaká mají kostely Pražský a Olomúcký. Vyňal 

 jmenovitě poddané jeho z moci a soudu úředníkův krajských, usta- 

 noviv, kdožby měl čeho pohledávati na lidech těchto, že má žalobu 

 přednášeti buď králi aneb soudci, jemuž tento rozepři přikáže. 8 ) 



3. Kostel Vyšehradský. V privilegium duchovenském z roku 

 1222 soud nad lidmi zádušními, kdykoliv nešlo o záležitosti krevní, 

 byl též přikázán kancléři dvorskému. Poněvadž pak od r. 1225 hodnost 

 ta proboštům Vyšehradským stále udělována byla, 9 ) stali se oni v Če- 

 chách snad první vrchností, kteráž byla oprávněna nad svými pod- 

 danými soudní moc provozovati. Pochopitelná snaha, aby konání spra- 

 vedlnosti bylo uznáno za právo vrchnostenské a nikoliv pouze za 

 část působnosti hodnosti kancléřské, jakož i okolnost, že v privilegium 

 duchovenském byla všechna dříve udělená privilegia výslovně po- 

 tvrzena, vedly nepochybně k tomu, že proboštové Vyšehradší pořídili 

 sobě privilegium z r. 1187, z doby prý knížete Bedřicha, v kterémž 

 vyhradili sobě právo, že společně s kapitolou všechny viny i pře pod- 

 daných souditi mohou. Pouze kdyby šlo o krevní záležitosti a oni 

 by jich souditi nechtěli, má soudce dvorský spravedlnost konati. 10 ) 

 V druhé pak neméně podezřelé listině z r. 1222, kterou statky zá- 

 dušní mezi probošta a kapitolu rozděleny byly, nalézá a opakuje se 

 ustanovení, že probošt své a kapitula také své poddané souditi mají 





T ) Huber, Reg. č. 1536., 6065. a 6074. Srv. Řád práva zemského či. 91 v Ji- 

 reček Codex II. str. 254. 



8 ) „eximimus homines ejusdem ecclesie ab omni potestate et jurisdiccione 

 judicum prouincialium. Si vero aliquid accionis aduersus bona et homines 

 ecclesie compecierit alicui, idcoramnobis uel i udice, quem ad hoc 

 specialiter deputauerimus, mediante justitia prosequatur" (Cod. Morav. VII. 

 č. 695.). 



9 ) Sr. pojednání dra. Emlera „O kanceláři krále Václava II." ve zprávách 

 učené spol. z r. 1876, str. 111. 



10 ) „concedo, quod omneš culpas vel causas prsepositus cum decano et custode 

 in capitolio judicent. Et si aliquas causas judicare noluerint, sicut est ho- 

 micidium, tunc judex curiae principis judicabit" (Erben, Reg. č. 363.). — Že 

 listina ta je padělána, dokazuje srovnání s listinami č. 362., 436. a 525. 

 v Erbenových Regestech. 



