50 



a že věci krevní mohou soudu dvorskému postupovati. Naproti tomu 

 ponecháno panovníku právo, aby ku každé změně se statky kostel- 

 ními dával písemné svolení. Šetříce této podmínky, mohli probošt 

 i kapitola prodávati své statky emfyteuticky komukoli, při čem bylo 

 jim vymíniti sobě, že osadník bude platiti určitý roční úrok a že 

 statek po dvou neb třech životech opět ke kostelu připadne. Zákupní 

 držitel, kdyby úrok správně neplatil, měl o statek přijíti a probošt 

 neb kapitola mohli se o své ujmě uvázati v jeho zboží. 11 ) 



Není pochybnosti, že kostel Vyšehradský, jako vůbec všechny 

 ostatní korporace cirkevní v první polovici 13. století nebyl ještě 

 v držení samostatné patři moniální jurisdikce, ač jest jisto, že byl 

 úplně eximován z právomocnosti úřadův krajských a že proboštové 

 jménem krále soud i na jeho statcích vykonávali. V listinách du- 

 chovenských sice od r. 1234 počínaje, immunitní postavení jeho často 

 pokládá se za vrchol duchovenské svobody, avšak tím nemíní se nic 

 jiného, než že poddaní kostela toho jsou úplně eximováni z krajských 

 břemen a ze závazkův obecné poruky a že úředníci kostela mají nad 

 poddanými policejní moc vykonávati a spolupůsobiti při výkonech 

 soudních. 12 ) 



Teprve r. 1251, když král Václav I. potvrdil výslovně ono pod- 

 vržené privilegium z r. 1187, obdržel kostel Vyšehradský a sice opět 

 první v Čechách patrimoniální jurisdikcí na všech svých statcích, 

 kdežto do té doby pouze některým městečkám zádušním práva tržní 

 a s nimi spojené soudnictví civilní aneb práva král. měst povolena byla. 

 Přemysl Otakar II. potvrdiv r. 1253 a 1268 všeobecnými slovy výsady 

 kostela, 13 ) uznal v listině z r. 1277, že poddaní na statcích probošt- 

 ských v okolí města Litoměřic nemají k tamějšímu městskému soudu 

 býti potahováni, nýbrž před proboštem a jeho úřadníkem souzeni býti. 14 ) 

 Tím uděleno bylo proboštu právo vykonávati soud nad poddanými svými, 

 třebas byli v městě zločinný skutek spáchali a pružné znění listiny 



") „In omnibus eorum bonis prsepositus in suis et capituluni in suis judicent 

 omnes causas, possessiones, fundos, homines suos in perpetuum. Et si 

 sanguinem judicare noluerint, tunc curia nostra judicabit" a dále dokládá 

 se „si quis ex possessoribus fundorum ecclesiae, no bis in niulctam vit» 

 lapsus fuerit, possessio quidem ejus ecclesiae, caput cedat reg i» justitiae 

 gladio" (Emler, Reg. č. 2643.). 



12 ) „plenissima libertas et omnis exemtio" (Erben, Reg. č. 829., 921. a 1323.). 



13 ) Hammerschmidt J. F., „Gloria Wissegradensis ecclesiaa" str. 200. a 212.; 

 Emler, Reg. č. 3. a 2450. 



,4 ) „Querimonie coram preposito aut eius procuratore deyolute discuciantur 

 sue exigentibus conditionibus ecclesie libertatis" (Emler, Reg. č. 1092.). 



