52 



že může souditi poddané kláštera, vymíniv pouze případy krevní, ty 

 že světský soudce má souditi a trestati. 19 ) Privilegium to, jež formou 

 valně se liší od jiných listin toho druhu, nebylo následujícími králi 

 potvrzováno, naproti tomu teprve Přemysl Otakar II. r. 1262 a po 

 druhé r. 1271 udělil klášteru některé exemce z obecné poruky a sice co 

 nové svobody, ustanoviv, že klášter a poddaní jeho ze všech soudův 

 v celém království eximováni býti a pouze ke královskému soudu 

 zření své míti mají. 20 ) Václav II. dopustil r. 1292 výminku z tohoto 

 pravidla, uděliv rychtáři a konšelům klášterního městečka Třebenic 

 popravu nad poddanými, kdyby zločinu se dopustili a v skutku posti- 

 ženi byli. 21 ) Nadání toho druhu předpokládalo, že soudu konšelskému 

 v tomto městečku přináležela již dříve aspoň nižší jurisdikce. Samo- 

 statné soudnictví pro všechny statky klášterní povolil teprve kr. Jan 

 r. 1335, ustanoviv, že všechny žaloby na poddané mají podávány býti 

 abatyši a teprve kdyby ona byla v konání spravedlnosti váhavou, že 

 má žalobce obrátiti se přímo ke králi. 22 ) 



2. Klášter Břevnovský. Nejstarší tento mužský klášter 

 v Čechách pochloubal se, že má nadační listinu až z r. 993, v kteréž 

 prý Boleslav II. poddané klášterní ze všech soudův vyňal a jedinému 

 opatu všechnu soudní moc nad nimi propůjčil. Jinou zásadu vyslo- 

 vovala listina z r. 1220, kteráž připisovala sice opatovi soud v pří- 

 padech obecné poruky, avšak krevní záležitosti ponechávala králi aneb 

 sudí dvorskému anebo tomu, komu by král na místě svém soud 

 o ně přikázal. 23 ) Že listiny ty, jmenovitě prvnější, nebyly pravé, do- 

 kazuje rovněž podezřelé privilegium Václava I., z r. 1234, v němž 

 všeobecnými slovy potvrzují se předešlá privilegia a exemce z úřadův 



10 ) Erben, Keg. č. 722. 



20 ) Emier, Reg. č. 345. a 762. 



21 ) „eis concedimus, ut in loco ipsarum forensi dieto Trebenicz iu dici um 

 sanguinis et patibulum habere in perpetuum possint, ita quod in 

 eodem loco malefactores, quos ibidem in erimine deprehendi contigerit, per 

 judicem et juratos ipsius loci seeundum qualitatem criminis poena debita 

 puniantur" (Emier, Reg. č. 1829.). 



2 2 ) Hammerschmidt J. F., „Historia monast. sti Georgii" str. 49. Privilegia ta 

 potvrdil Karel IV. r. 1348 a po husitských válkách Matyáš II. r. 1614. — 

 Sigmund zastavil r. 1436 Janu Kapléři ze Sulevic Třebenice a jiné vesnice 

 kláštera (Orig. listu ve dvorním archivu vídeňském). Na to Vladislav II. 

 r. 1485, Ferdinand r. 1537 a Rudolf r. 1581 povolili, aby klášter zastavená 

 svá zboží a zvláště m. Třebenice vyplatil a ke klášteru opět připojil. 



tí ) Erben, Reg. č. 78., 108., 111. a 685. — V listině z r. 1220 praví se: „si 

 causa sanguinis fuerit, a nobis, vel a judice curise nostr» vel coram illis, 

 quibus nos vices nostras commiserimus, judicentur" (Erben, č. 620.). 



