56 



koliv by chtěl podati žalobu na měšťana Litoinyšlského pro dluhy 

 aneb pro jinou věc (pro debitis vel aliis causis quibuscunque), má 

 tak učiniti před opatem a jeho úředníky a kdyby mu tito po právu 

 neučinili, může se odvolati k podkomořímu království Českého. 39 ) 



3. Klášter Želivský. Na sklonku 13. století vykonával 

 klášter ve vesnicích svých nižší jurisdikcí, uděliv r. 1303 Simons- 

 dorf u právo Jihlavské a vymíniv si z tamější rychty dvě třetiny 

 pokut. 40 ) Karel IV. osvobodil r. 1357 klášter i jeho lidi na dvě léta 

 ze všeliké pravomoci světských soudův. Rozepře měly pouze před 

 klášterními rychtáři býti skoncovány, leč by oni nechtěli žalujícím po 

 právu učiniti. 41 ) Soudě dle toho, bylo po uplynutí dvou let opět 

 poddaným klášterním, kteří se byli dopustili těžké viny, státi před 

 soudem královským a kteří byli při zločinu dopadeni, před cúdami 

 krajskými. 



4. Klášter Doxanský. Přemysl Otakar I. v podezřelém pri- 

 vilegium z r. 1226 opětoval obecnou exemci z krajské jurisdikce 

 a ustanovil, že poddaní před ním neb před soudem dvorským u pří- 

 tomnosti některých bratří tohoto kláštera odpovídati mají. Zásady ty 

 rovněž opakoval Václav I. r. 1249 (nobis presentibus judicentur). 42 ) 

 Pro některé vesnice, jež osazeny byly právem německým, obdržel 

 klášter privilegované soudnictví. Tak prý již roku 1232 povolil mu 

 Vácslav I. založiti jakés město Kuningberg, v němž by trhy odbývány 

 býti mohly, jež by těchže práv užívalo, jako každé jiné město krá- 

 lovské („habeat libertatem quam aliqua regni nostri civitas habere 

 dinoscitur") a podřízeno bylo pouze soudní moci krále a probošta. 43 ) 

 R. 1263 klášter o své újmě osazoval dvě vesnice na právě zákupním, 

 vyhradiv sobě, že z tamějších sousedův bude jmenovati rychtáře, 

 kterýž by mu odváděl dvě třetiny přijmuv ze soudu a třetinu sobě 

 ponechával a že kdykoliv se případ některý přihodí, jejž by klášter 

 sám souditi chtěl, bude tak moci učiniti. Václav II. r. 1290 pro- 

 půjčil klášteru další nadání, že nikdo z purkrabí, pánův a úředníkův 



39 ) „quodsi forte abbas et officiales eius in exhibeuda super hiis conqueren- 

 tibus de eiuibus Luthomislensibus iusticia negligentes fuerint uel remissi 

 et hoc constiterit, tunc ad subcamerarium nostrum Boemie pro hiis illa uice 

 volumus haberi recursum" (Emler Reg. č. 1807). 



40 ) Emler Reg. 6. 1945. 



41 ) „in eum casum, si fortasse impetentibus et actořibus super impetitione sua 

 per judices monasterii justitia negaretur" (Pelzel Karl IV Urk. č. 297). 



42 ) Erben Reg. č. 705 a 1235. 



43 ) Erben Reg. č. 786 a 831. 



