185 



radofty A a Pókom my zkazati gy zet bydlym 

 lotyezke zalosty V. Ach bohdalyt doczekam 

 otboha takaho czafu Byt my bylo flowcze 

 mýle (lychati zgeho hlaffu JB° Anat tomu 

 rada geft ktoz wyerny chwali gegye 

 czeft Newyerny tyff ma prorada pro 

 tot me frdcze fmutno géft 2 ) 



V přepise podle spůsobu obyčejného zní píseň takto: 



Ach srdečko, tepru zvieš, 



co-ť jesť přetěžké vzdycháme ! 



Komu svú žalosť povieš, 



když mé milé při mně nenie? 

 R° Já sem sě smutný těšil, 



a řka: „Tu ti viera prospěje!" 

 A a I mú sem službu naložil: 



nezčastnému-f sě zle děje. 



V, Ach to-ť nesnadno přídě 



mému srdci mysl veselé! 



Již (jest) tomu dávná chvíle, 



jakž smutno srdečko v těle. 

 R° Dónadž bylo libo jí, 



mieval sem mnoho radostí. 

 A a Po kom mi vzkázati jí, 



zeť bydlím v těžké žalosti? 



V. Ach bohdá-li-f dočekám 

 ot Boha takého času, 

 by-ť mi bylo slovce milé 

 slýchati z je(jie)ho hlasu? 

 ič A'na-ť tomu ráda jesť, 



ktož věrný chválí jejie česť. 

 (A a ) Nevěrný, ty's má prorada, 



pro to-ť me srdce smutno jesť. 



Obsahem píseň Vendomeská náleží k milostným skládáním, 

 tkých ze XIV a XV věku dosti se mnoho zachovalo. Úplnou téměř 



l ) Písmě t podobá se spíše k c; prosté f obecné má stvol ve dvý rozštěpený, 

 ale dole i pod hořejším záhybem zavřený. 



