127 



Vortragenden zur Entwicklung gelangten Knospengebilde von den 

 durch Stenzel beschriebenen und abgebildeten in manchen Details 

 wesentlich abweichen. Ein durchgreifender Unterschied besteht darin, 

 dass, während die zahlreichen von Stenzel untersuchten durchwach- 

 senen Zapfen fast insgesammt von monströser Bildung sind und 

 (vielleicht eben desshalb) auch die an deren Spross zur Entwickelung 

 gelangten Axillarknospen eine höchst unsymmetrische, nicht selten 

 theilweise monströse Gestaltung zeigen, die von dem Vortragenden vor- 

 gelegten Zapfen und die an deren Spross befindlichen Axillarbildungen 

 durchaus symmetrisch, regelmässig und in keiner Weise monströs 

 entwickelt erscheinen. Eben deshalb glaubt der Vortragende, welcher 

 seine Beobachtungen und Abbildungen in den Novis Actis Acad. 

 Leopol. Carol. zu veröffentlichen gedenkt, dass der von ihm unter- 

 suchte Zapfen von ausschlaggebendem Gewicht in der Frage nach der 

 morphologischen Deutung der Samenschuppe der Abietineen ist. 



12. 



O „Jiříkovu vidění" v souvislosti s jinými pověstmi 

 mystiky křesťanské. 



Přednášel prof. dr. Jan Gebauer dne 10. února 1879. 



Obsah přednášky: 



Česká povídka o „Jiříkovu vidění" souvisí s křesťansko-mystic- 

 kými pověstmi o mukách očistcových a pekelných a o radostech raj- 

 ských a nebeských a má zejména mnohé a zřejmé podoby s vypra- 

 vováním o pouti rytíře Oena po očistci sv. Patricia a vůbec po onom 

 světě ; skladatelem tohoto vypravování, vytištěného u Messinghama ve 

 Florilegium insulse sanctorum Hiberniae (v Paříži 1624, str. 85—107), 

 jmenuje se Henricus Saltereiensis (anglický cistercian ok. r. 1140); 

 povídka česká však mimo mnohé podoby ve mnohém také se od- 

 chyluje od tohoto vypravování Henrikova a to spůsobem takovým, 

 že dlužno předpokládati pro ni nějaký vzor jiný, nějakou bezpochyby 

 variantu sepsání Henrikova; tento jinak nám neznámý vzor povídky 

 české vznikl, jak dle narážek některých se podobá, v době mezi 

 lety 1353—1362; vzdělání české bylo hotovo na sklonku stol. XV., 

 možná že již dříve, 



