129 



pyccKOÉ Peflacin (Moskva 1869), dále ze CpóCKO-flajiMaTHHCKOra Ma- 

 ra3HHa 3a roßHHy 1867, z Bělehradského TaacHHEa sv. X a XXXII, 

 z Jagičovy rozpravy „Ein Beitrag zur serbischen Annalistik mit litera- 

 tur-geschichtlicher Einleitung" ve sborníku „Archiv für slavische Phi- 

 lologie" II (Berlin 1876), ze záhřebských Starin IX a X. 



Jelikož probrání obsahu k jinému místu lépe se hodí, přestanu 

 zde jen na několika o něm slovích. Hlavní titul chronografa zní: 

 „Prolog, siireči sibránie öt-mnogyhi le'topisaci, 6t- 

 adama, i o-carechi ézyčiskyhi i iúdejskyhi. i carehi 

 rim'skyhi, blagočistivyh-že i ínyh carěh(sic), silóžen- 

 noe vi-kráťcě," 



Počátkem položeno: „Slovo .ä. íoannaa Damaskina ó-načělě stvo- 

 rénia tváři." L. 12 b — 22 b klade se počátek cářstev zemských, totiž 

 babylonského, syrského, perského, egyptského, cářstva v Eladě, lyd- 

 ského, římského i makiedonského. L. 22 b — 30 „Kníga rodstva člověča" 

 ze spisu Georgia inóka (t. Hamartola). L. 31 a — 31 b „Skazanie 

 o-četírěhi velíkyhi mórah vi-krátcě. C{ L. 31 b — 41 a „0-rodosloviju 

 izraelitskomi", t.j. dějiny židovské. L. 41 b — 43 b „Pověsti o-sizdánii 

 i poplenjénii trojskomi", načež se opět pokračuje o cářství izraelském, 

 judskem, samařském až po 1. 53 a . Potom následuje o cářstvě baby- 

 lonském, perském, o makiedonském Alexandra Velikého (53 a — 61), 

 o cářstvě římském (1. 62 — 151), o křesťanském cářstvě řeckém (1. 152 

 až 260 a ) a o cářstvě tureckém až do nastoupení Mehmeda, syna Ibra- 

 himova, roku 1648 (1. 260 a — 262.) Mezitím na 1. 204 b — 206 a čte se 

 známá stať „o-slovénskomi ézýce i o-ruskomi", na 1. 219 a — 238 a 

 o panovnicích srbských i bulharských, o velkém knížectví ruském.*) 

 Na li! 263— 278 b nalézá se krátký přehled o císařích a papežích řím- 

 ských až po Karla V a Julia III (1550). 



L. 278 b — 298 a vyplněny jsou výňatky z „Kroniky áwiata" Martina 

 Bielského, v tomto pořádku: O vlaškyhi zemljah (ač v textu 

 „vloska ükrajna, rečennaa Italia"). Onemečkom národě i Ukra- 

 ine (Slazsko slově tu Sljúsko; „dornt rakuskihi knězovi z-goťnej 

 Panonéj, i-že zovemi australési, takožde znamenití jesti"). O Gič- 

 panii (vi-tój žemli mnógo čjuždago narožda viz'raste. bílo ubö tamo 

 Vandali, Gotti, ot-nihi posílí césara Kaťli .6., Vláhové, Sracíny, 

 Mayrove ili Murinově). O Tatarěhi (idě-že my sědimi, visi Siť- 

 mati, i Litva, i Volöhi). O Amazon ech, ženáh tatarskyhi 

 (ježto se tu líčí co potomkyně dvou mladých, z vlasti své vyhnaných 



*) Totožný, ač zkrácený text jako ve Starinách X str. 52—60. 



