134 



A nyní teprv připojuji věrný přepis vzdělání polsko-rusko-srbsko- 

 slovanského, jak je čte v rukopise vrchobřeznickém. K vůli porovnání, 

 kde se toho viděla býti potřeba, doložil sem dotyčná místa z Biel- 

 ského, podle okolnosti i z Hájka. Poněvadž písma cyrillského s ná- 

 ležitými znaky přízvučnými nebylo snadno opatřiti, odhodlal sem se 

 k transkripci latinským písmem, přičemž šetřeno těchto pravidel: 

 1. Akcenty všude tak a tam položeny, jak a kde se v rukopise 

 zřejmě nalézají. 2. Cyrillské svaznice ra, ie, io nahrazeny spojnicemi 

 ja, je, ju; naproti tomu Ta, Te prostě vysázeny co ia, ie. 3. Slova, 

 která v rukopise co jeden celek v jedno svedena, i zde vespolek 

 sloučena čárkami. 4. Cyrillské qi přepsáno za št jednak proto, že 

 někde št neodchylně čísti sluší (myna pol. sztuka), jednak proto, že 

 Hercegovec jistě svaznici tu nečetl po rusku za Šč, nébrž spíše za 

 št po srbsku. 5« Cyrillské x po spůsobu jihoslovanském převedeno 

 písmenem h. 5. Zelo s převedeno na dz. 6. Polohláska t, jížto 

 písař, mimo titly a kromě několika nahodilých b, důsledně užívá, 

 všude po něm položena. 7. h a u převedeny na i a y touž měrou, 

 jak se nalézají v rukopise. 8. ir nahrazeno latinským y. 9. Zkratky 

 ovšem pravidelně rozvedeny. 10. Samohlásky s dvojčárkou položeny 

 dvojmo. 



O céskomt kraljevstvě kronika. 



V%-le'to ot-roždstva gospoda nášego Isuhrista .jcmä- (644). 



Vi-vre'me Kon'stantina, syna Iráklieva, cara konstantinopol'skago, 

 Léhi i Čéh, brátia rodnaa, knězovy karváckyi, sxtěsnjeni vB-množ- 

 stvě ljudii na poludne, sebravše svoé ljudi, priidóše ki-zapadnymi 

 stranami pod-gory, ide-že prive'e býše Boemově, narodí nenr&c'ky. 

 víděše zemljú plodonósnu i prostran'nu i nenaseljen'nu, dzve'rej i 

 ptici dovol'no imuštu. načeše naseljáti se, orati, kopati, bystx-že 

 tamo prěžde ihi málo ljudej, i těhi sitěsníli. i vxprosi Čéni 

 visěhi öb'stihi ljudej : „ůgódna-li-é varní sia zemljá i hóštete-li 

 vi-njéj přebývati?" otvěštáše visi íako édinyimi ustý: ,éj, ugódna, 

 i hoštemi TB-njej přebývati, si-ženámi i de'tmi, done-li-že budéťB 

 voljábógovL násilu', páky vtprosi ihi: „káko hóštete-ju imenovati?" 

 6ny-že tako-že édínoglasno rekóše: ,6t-tvoégo imeni, pane nášx, da 

 zovét-se Čéhova zemljä.' on'-že padl i ce'lova zemljú, i přinese žritvu 

 bógomx svoimi po-obyčáju poganskomu, glagolje: „priob'štaj-se namt, 

 zemljě svetaa, iz-davna oběštannaa ot-bogovi nášihi, i vxzdravi i 

 hráni nasx, razmnožáje otx-róda VB-róďB vi-věky, amin." 



