307 



íiero (~ ov niero), uope (~ MOfue), Bhc* (= Btcia) ; a ještě na mnohých 

 jiných místech by bylo třeba téhož prostředku při cyrilské tran- 

 skripci, jako (Arch. I. 1. p. 34, 50) při YeTBp^&iieB-Lini Ye( ile ^necE- 

 Htsro, a ribuiiHijtiMH, bluetu, bohu vedle ^oblkucti» aj. 



Hlaholské A totiž =z cyrilskému t i ra, tudíž cyrilské * nemůže 

 j všude úplně nahraditi hlaholské A, a proto v cyrilské transkripci * 

 I jen mate, zvláště, kdo hlaholice nezná, tím více zde, že v Z. E. často 

 stojí i a m. % zvláště po hlásce. Rovněž hlah. 3 (jako rus. e) = 

 cyr. eiie, a proto táž neshoda, jako při * (cf. Mikl. Form. XXX). 

 V některých dřevních rukopisech hlaholských přichází též pouze «6, 

 jež se rovná cyr. a i m (cf. 3 = e i b), Dále má hlaholice M 

 (ď, dz, dj\ jehož cyrilice nezná. Prof. Jagič je transkribuje srbským 

 * (£ 6 £/), což patrně není správné. O jiných nesrovnalostech zatím 

 pomlčím. 



Ježto tedy ani cyrilicí nelze úplně věrně označit všecky zvlášt- 

 nosti hlaholského originálu (což platí ovšem i naopak, jen že se hla- 

 holsky netranskribuje), tím méně zde, i k účelům linguistickým, po- 

 stačuje mnohem chudší latinka, jež obyčejně všude klade ü (!) = i, 

 í (!) = h, polské e (!) = sv i v\ a pol. q ■=. & (kdežto % = pol. e < a, 

 ! a a = ie < za), e z e i b, é = t i u atd. A tedy ani cyrilská 

 | ani latinská transkripce hlaholských originalův se nehodí k účelům 

 i přísně vědeckým, zvlášť při takových důležitých památkách, jako je 

 I bez odporu Z. E. Takové sluší vydat s úplnou věrností diplomatickou 

 i (nejlépe fotografickou), nejen co do jazyka a pravopisu i všelikých 

 I kliček a háčků, ale i co do písma, „diligentissime veram codicis 

 I scripturam experimendam puto" (VI.), nebo písmo úzce, téměř orga- 

 1 nicky souvisí s pravopisem i s jazykem a podobá se jaksi šatu ná- 

 i rodnímu, nebo docela srsti zvířat a peří ptákův. A proto ta záměna 

 původního písma jiným, třeba příbuzným, tak divně vyhlíží. Před- 

 stavte si Odyseji v transkripci latinské ! anebo Eneidu v rouše řeckém ! 



Z. E. v Berlínském převlečení vypadá jako nějaký kodex cyril- 

 ský, proto prof. Jagic se viděl nucena na titulním listě největším a 

 nejtučnějším písmem zvláště vytknout, že je to „Codex glagoliticus" ; 

 ale kdo knihu otevře, vidí text cyrilský! 



Takto transkribovaná památka mně připadá jako dávnověký 

 peníz s obnoveným rázem — aby byl prý běžnější; nebo jako bron- 

 zová starožitnost, s níž setřena serugo nobilis a s ní ovšem i pretium 

 afíectionis; nebo jako starý obraz neb dům, moderněji restaurovaný 

 — aby se prý lépe líbil! — komu? 



20* 



