327 



je i gen. pravilan samo na aro; isto tako može se naci ranogo do- 

 kaza za stegnute oblike u cod. supr. i ostalih najstarijih spomeni- 

 cih«, jako i v hlah. zlomku kyjevském (Č. C. M. 1878 III. 333). Též 

 „u lokálu jednine... prosti oblik na niih... najviše dolazi u glag. 

 cloz. i u assem. spomeniku" (XXXIII.) a j. V Assem. E. je Gen. 

 obyčejně na -aar o, Dat. jen 4krát na -oifoiftioif a Lok. 13krát na 

 -taMh (XXXIIL). 



Také v ostatních pádech Z. E. před iib, mi, ?ce a mh nemá 

 zdvojených hlásek tvrdých, ale měkké tu často zdvojuje (viz výš 

 IV. 5, V. VI.), kdežto Assem. E. tu má „po pravilu oblike neste- 

 gnute", vedle nichž „nalaze se redje oblici stegnuti na ii" (XXXIIL). 



X. Prof. Jagic přistoupil k vydání Z. E. zajisté s pietou a s ne- 

 všední pílí a svědomitostí, jak se o tom i sám vyslovil (Arch. f. slav. 

 Philol. I. 1, p. 3): „Den jetzigen Studien über das Zographos-Evan- 

 gelium liegt eine genaue Abschrift des Textes zu Grunde, welche 

 ich selbst in den Jahren 1872 und 1874 in St. Petersburg nach dem 

 daselbst in der kais. öffentlichen Bibliothek glänzend aufbewahrten 

 Original gemacht habe. Wenn ich der Herausgabe des Textes selbst 

 diese Studien vorangehen lasse, so hat das seinen Grund darin, dass 

 ich gesonnen bin, entweder eine der hohen Wichtigkeit des Denk- 

 mals würdige Ausgabe zu veranstalten, oder auf die Ehre der Her- 

 ausgabe gänzlich zu verzichten." Ale při nejlepším úmyslu neuvaruje 

 se člověk vad, a tak se stalo i zde. Mnohým zde vytknutým vadám 

 by se byl prof. Jagič vyhnul, kdyby nebyl transkriboval a kdyby byl 

 raději zůstal při původním písmě hlaholském. Jiné vady zas zavinila 

 bez pochyby německá tiskárna (Breitkopf & Hsertel v Lipsku), ne- 

 mající dost slovanského písma na výběr. Tak čísla kapitol a veršův, 

 položená do textu, jsou málo zřetelná při hledání, měla být tučnější 

 k tomu písmu, aby v texte vynikala aspoň tak, jako je to při písmě 

 tenčím v doplňku (str. 24 — 35). A ještě lépe by bylo naznačit hlavy 

 a verše po straně, jako je to v originale a ve vydání O. E., protože 

 uvnitř textu často překážejí úpravě typografické (jako na str. 36, 42, 

 45, 58, 59, 66, 72, 112, 154, 164). Typografická úprava toho vydání 

 je vůbec méně pěkná, což se zčásti omlouvá poznámkami pod textem. 

 Nejhezčí vydání by ovšem bylo foto-typické aneb aspoň na ten spůsob 

 dle listův a stránek originálu, jakož jsou zachovány řádky originálu 

 (i na str. 26, 79, 80, 87, 146). 



Konečně jsou i vady a nedůslednosti v rozdělení slov, jako 

 sec nKOfta (Mr. IV. 19), eec npHTiYA (Mr. IV. 34), cf. B63^pa3oifMa (Mt. 



