146 





B. 1665, 12. Septembris. Páni Novoměští daly odpověď, že 

 Matěje Procházku a Jiřího Veselýho z vězení propustiti nemohou, 

 dokavadž ta děvečka, která svou paní v Celetný ulici zabila a peníze 

 pobrala, svůj konec (má pak napřed vy mrskaná, sťata, a kolem pro- 

 bita býti) nevezme, nebo ona se na ně odvolává. 



B. 1665, 1. Dezembris. Pana Lozyho hejtman z Tachova byl 

 u mne, že pan hrabě rád by odbyl Karmelitány z Tachova, kteří 

 v nově se tam do svého starého kostela a kláštera inpatronirovali, 

 abychom my jemu též nápomocni byli. 



B. 1665, 10. Dezembris. Byl sjezd pánův obyvatelův, chtíce 

 determinovati, co za osedlýho v Čechách slouti má. Ěeč jde, že by 

 chtěli, aby jak v horách tak v kraji rovně ten za osedlýho byl, který 

 má polí na všechny tři strany pod 70 str. Jaká to záhuba krajských 

 lidí bude, kdo nezná? Pán Bůh rač dáti, aby k dobrému vlasti bylo. 



B. 1670, 13. Januarii. Včera měl veselí pan Karel Elsheimb, 

 komory český radda, a ráno dnes spolu i s nevěstou v komoře, kde 

 leželi, umrlí nalezeni byli. Příčina smrti až posavad se neví, divně 

 o tom lidé rozpráví. Bůh sám nejlépe ví, jemuž všecho povědomo jest. 



B. 1670, 4. Fébruarii. Poslal jsem P. Malýho do Dobřichovic, 

 kdežto mnozí neřádové vznikali: 1) Seno téměř všechno na vovčíně 

 vytráveno; 2) hříbě mizerně zmařeno; 3) dětí žádných do školy ne- 

 posýlají; 4) voják u sebe kuběnu chová; 5) komíny se nevymítají. 



B. 1670, 17. Fébruarii. Král polský zval města Pražský na ve- 

 selí; psaní mi ukazoval pan primas staroměstský. 



B. 1670, 22. Fébruarii. Vzal sem na modlení p. Pěšinu 

 a přitom také k stolu, neb on vždy žádostiv byl se mnou se shledati. 



B. 1670, 28. Fébruarii. Finitse sunt preces quadraginta horarum, 

 dědit benedictionem Dnus P e s s i n a, canonicus ecclesiae Metropolitana?. 



B. 1670, 8. Martii. Psal jsem p. hraběti (?) 1) o smrti faráře 

 z Gergenthalu a že od P. Karla rekomendirovaný ji přijíti nechce; 

 2) strany P. B albín a, že rád uhlídá documenta strany rodu Wald- 

 šteinskýho ex historia classica. 



B. 1670, 15. Martii. Navracujíce se domu (z Dobřichovic) kočí 

 u Červeného mlejna do vody, která s vrchův se zvodnila, vjel, 

 kdežto klisny nemohouce sobě pomocti se utopily, já pak sám pátý 

 z boží pomocí po jednom kmenu vrbovým ven sem se z vody vy- 

 soukal; nedomníval sem se, abych z toho nebezpečenství vyjíti mohl. 

 Všechen tak unavenej i umoženej na Slíchově v hospodě sem zůstal 

 přes noc. NB. Brejcha ze Sli věnce jedouce okolo a vida naše nebez- 

 pečenství ani se zastaviti nechtěl. 



