233 



Děj sám jest tentýž, o kterém paměti Dačického vypravují 

 k r. 1517 (Rezkova vydání I. str. 35), i náleží k nejděsnějším kouskům 

 „suchého čerta", jak souvěcí pana Bočka nazývali. Balláda sama, 

 jakož i následující písnička, bohdá vydána bude ve sborníku staro- 

 českých rozpravných a satyrických skládaní, ku kterému od let pří- 

 pravy činím. 



3. Píseň na uvádění nových bosáků, tuším že Jesuitů (1. 17 b 

 — 23 a ), jenž se takto počíná: 



Začátek: Zhůru, Cechové, zhůru se strojte, 

 jací jste medle (v) víře, se znejte! 

 Cechové přemilí 

 cizozemci vás sužují. 

 Kam ste poděli své lvové síly, 

 kterauž ste měli nad národ jiný? 

 Cechové přemilí, 

 buďtež stálí a zmužilí. 



Konec: Čechové milí, dobře se mějte 

 tuto písničku sobě zpívejte. 

 Kdo skládal, sám nevím, 

 a svého jména nevyjevím. 



4. Píseň nová. Zpívá se jako: „Adame, Jene, Mikši, Šimone" 

 (1. 23 b — 30 a ). 



Začátek: Cechové milí, se pozastavte, 

 zpívání mého teď pozorujte ; 

 co budu zpívati, 

 hledte chvilku poslauchati, 

 jak naše milý teď papežátka 

 jsau urputily : my nebožátka 

 poslauchat musíme, 

 odpovídati nesmíme. 



Konec: S tím tu písničku již dokonávám, 

 vás při lotrovství vždy zanechávám; 

 ode mne přijmete, 

 však o tom, než já, lépe víte. 

 Amen, věrní křesťané milí, 

 šetřte se tej lsti Antikristovy, 

 abychom s svým pánem 

 Jezukristem byli, amen. 



