5 



senare, kampen mot Fredrik II, lät sig en viss kyla för- 

 märkas i Frankrikes förhållande mot den svenska regeringen. 

 Den svaghet, med hvilkeu striden pä svenskt håll fördes, 

 Sveriges oförmåga att ens uppställa den stipulerade trupp- 

 styrkan och slutligen dess mot fördragen stridande separat- 

 fred visade sig för Frankrike såsom symptom af en tillta- 

 gande inre vanmakt hos dess allierade, en följd af dess 

 partiväsende, dess splittring och oreda i både styrelse och 

 finanser. Kort efter nämda fred instäldes de franska sub- 

 sidiebetalningarne. Den franskt sinnade fraktiouens fall vid 

 1765 — 06 års riksdag öppnade äudtligen det franska hofvets 

 ögon för felstegen i den politik det mot Sverige fullföljt. 

 * en märkelig not af d. 22 april 1766 1 erkänner hertig 

 Choiseul för det franska sändebudet i Stockholm, att lians 

 regering* i dess svenska politik vandrat på villovägar. För 

 sina enorma utgifter — han beräknade subsidierna ensamt 

 sedan 1738 hafva stigit till mer än 50 milj. livrés — hade 

 Frankrike förvärfvat sig en allians icke med Sverige, aldra 

 minst med ett starkt Sverige, utan med en kortlifvad frak- 

 tion. Frankrike hade låtit sig indragas i Sveriges inre 

 parti strider 1 , det hade hjelpt till att der upprätta ett slags 

 metafysisk styrelse, som förde Sverige framåt mot sjelfför- 

 ■störelse och vanmakt och sålunda gjorde dess vänskap för 

 Frankrike alt mer värdelös. Endast en höjd konungamakt 

 kunde återskänka Sverige ordning, lugn och styrka. För 

 detta mål och ensamt för det hade den franska politiken 

 att i Sverige arbeta. 



Men den synpunkt Choiseul härmed uppstält fullfölj- 

 des icke ens under hans egen styrelse med den konsekvens 



1 Flassan: Histoire générale et raisonnée de Ta diplömatie frän- 

 §aisé. VI, rm. 



