17 



'lerom från medlet af 1760-talet drefvos. Äfven då Frank- 

 rike mider (VAiguillons ledning 1772 ocli 1773 gjorde ett 

 försök att närma sig Byssland, lade han hela sitt inflytande 

 i verksamhet för att mota detta farliga anslag, liksom han 

 sjelf afvisat de vänskapliga anbud, som från franskt håll 

 tidigare gjorts honom. 



Det nämda förbundet med England var ett af målen 

 % Katarina II:s Ulligaste önskningar. Visserligen hyste 

 hon icke synnerlig sympati för den engelska regeringen. 

 Dess beroende af parlamentet, vexlingarne inom detta, den 

 engelska konungens fortfarande „hannoveranska politik", 

 hans och nationens motvilja för oroligheter, som kunde skada 

 dess handelsintressen, hade förlamat Englands arm. äfven 

 när dess egen fördel kraft ett ingripande i den europeiska 

 politiken t. ex. i den polska frågan, och visade Katarina- 

 huru litet hon kunde räkna på att i England finna en verk- 

 ligt pålitlig eller kraftig allierad. Englands rivalitet med 

 Erankrike och isynnerhet dess sjömakt läto dock dess vän- 

 skap för Katarina II framstå som i hvarje händelse dyrbar. 

 ■Nödvändig var den t. o. m. for realiseringen af en af hen- 

 nes djerfvaste politiska tankar, — planen pa en stor nordisk 

 allians, ett förbund mellan de ofvan nämda makterna och 

 några nordtyska småstater under Kysslands ledning till möt- 

 vigt mot den allians det bourbonska husets grenar samt 

 Österrike slutit. Då hon vunnit Preussen och Danmark och 

 hade ett grundadt hopp att se sitt inflytande i Sverige stad- 

 gadt, syntes blott Englands anslutning fattas för att gifva 

 verklighet åt hennes önskningar. Engelska hofvet fattade 

 mycket väl, hvilka fördelar den engelska nationen skulle 

 skörda såsom ägare af den ryska handeln. Af denna an- 

 ledning samt af önskan att motbalancera Frankrike var det. 

 <»ck som England förmådde sig att understöda det ryska 



2 



