18 



inflytandet i Sverige. Men till en subsidietraktat med denna 

 makt — 'Rysslands vilkor för sin vänskap — ville England 

 aldrig bekväma sig och något intresse för den svenska stats- 

 formen kände man icke i »S:t James. På denna stötesten 

 strandade ock för längre tid öfverläggningarne i denna sak. 

 Sommaren 1772 togos de ånyo upp. — Samtidigt väckte 

 Katarina ILs parti vid den svenska riksdagen försiag om 

 ett svenskt-ryskt förbund. Det .syntes ljusna för hennes 

 plan på en ,, nordisk allians". 



De planer, som smiddes utom Sveriges gränser mot det 

 samma, voro der icke alldeles okända. I den intima förbin- 

 delse Danmark till 1766 underhöll med hattpartiet hade det 

 gifvit O. F. Scheifer del. af sin konvention med Ryssland af 

 år 1765. Åtminstone detta Sverige rörande fördrag mellan 

 dess grannai' var Gustaf bekant. Det eniga och myndiga 

 uppträdande de förbundna liofvens samt Englands sändebud 

 iakttogo vid och mellan de svenska riksdagarna under 1760- 

 och 1770-talen var ett säkert symptom på träffade aftal 

 mellan deras regeringar. Karaktäristisk är ock den ängsliga 

 uppmärksamhet, ja de farhogor, hvarmed man i Sverige följde 

 den polska frågans utveckling. 



Det antagande ligger nära till hands, att kännedomen 

 af dessa utländska planer, liksom det franska hofvets råd 

 i sin mon stärkte Gustaf IIl:s önskan att om möjligt på 

 fredlig väg åstadkomma den reform af det svenska stats- 

 skicket lian insåg vara nödvändig. Att gå en dylik väg 

 manade honom äfven hans naturliga motvilja mot våldsamma 

 handlingar, hans aldrig svikande förtroende till sin förmåga 

 af personlig inverkan samt den omständigheten, att det 

 franskt sinnade partiet och icke såsom 176S hans afsvuma 



